РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

судді Мороз В.О.,

за участю: секретаря - Козельської А.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -

встановив :

31 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Хмельницького міськрайонного суду від 17 травня 2016 року ОСОБА_2 за ст.125 ч.2 КК України засуджений до 1530 грн. штрафу. Даним вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 09 січня 2 016 року умисно наніс йому декілька ударів кулаком в обличчя. Внаслідок побиття він отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів двох передніх зубів, локального сколу емалі 2-го зуба верхньої щелепи зліва, струсу головного мозку, крововиливу слизової оболонки верхньої губи в проекції передніх зубів і інші, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. До розгляду кримінального провадження ОСОБА_2 частково відшкодував його витрати, повязані з лікуванням, внаслідок побиття. Після вироку суду він продовжував лікуватися. На лікування і протезування пошкоджених з вини ОСОБА_4 зубів витратив 5343грн.75коп., які просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та кримінального провадження, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позову, внаслідок наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Так, судом встановлено, що вироком Хмельницького міськрайонного суду від 17 травня 2016 р., який набрав законної сили 17 червня 2016 р., ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі девяноста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1530 (одну тисячу пятсот тридцять) гривень. Цивільний позов ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування завданої потерпілим моральної шкоди на користь: ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) грн.; ОСОБА_5 2000 (дві тисячі) грн.; ОСОБА_6 2000 (дві тисячі) грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Даним вироком встановлено, що ОСОБА_2 09 січня 2016 року близько 21 год. 45 хв., перебуваючи на вул. Лесі Українки в с. Олешин Хмельницького району Хмельницької області, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його наслідки, умисно наніс ОСОБА_1 два удари кулаком правої руки в область обличчя, в результаті чого спричинив останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя, у вигляді набряку мяких тканин носа, саден шкіри лівого бокового схилу носа, правої половини підборіддя, крововиливів мяких тканин нижньої повіки правого ока, передньої та задньої поверхонь лівої вушної раковини, крововиливу слизової оболонки верхньої губи в проекції передніх зубів, переломів коронок 2-х передніх зубів верхньої щелепи до рівня шийок, локального сколу емалі 2-го зуба верхньої щелепи зліва, струсу головного мозку.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути із ОСОБА_2 майнову шкоду, а саме за протезування пошкоджених зубів на які він витратив 5 343, 75 грн., що підтверджується копіями квитанцій, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 12 постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03.1989 року „Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна встановлено, що при визначенні розміру шкоди необхідно застосовувати ціни (роздрібні, оптові, закупівельні, ціни реалізації та ін.), і відповідні коефіцієнти (поправочні, кратності), чинні на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 вказаного Кодексу, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтю 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 р. у справі №3-51гс14).

З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Законом не покладається на позивача обовязок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір (постанова Верховного Суду України від 03.12.2014 року у справі №6-183цс14).

Як вбачається із матеріалів справи позивачем доведено завдання шкоди внаслідок протезування пошкоджених зубів на які він витратив 5 343, 75 грн., що підтверджується копіями квитанцій, наявних в матеріалах справи, а відповідач позов визнав.

А тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 5 343, 75 грн., яка є доведеною та встановленою.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.. 88 ЦПК України.

На підставі ст.,ст. 15, 16, 22, 1166, 1192 ЦК України та керуючись ст.,ст. 10, 11, 60, 81, 88, 174, 212-215, 224-225, 367 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 5 343,75 грн. заподіяної матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551, 20 грн.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Хмельницької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а в разі, якщо апеляцію подають особи, які не були присутніми в судовому засіданні, то апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя :