Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року Подільський районний суд міста Києва

в складі:

головуючого - судді - Неганової Н.В.

при секретарі - Савіцькому Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - комісія з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській райдержадміністрації Київської області про усунення перешкод у здійсненні прав щодо виховання онука, визначення способів участі у вихованні онука,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є її онуком та сином її сина ОСОБА_10 і його померлої дружини ОСОБА_5. Онук ОСОБА_3 постійно знаходився з позивачкою та її чоловіком ОСОБА_7, у них завжди були дуже гарні стосунки, вони легко знаходили спільну мову, незважаючи на різницю у віці, у них ніколи не виникало приводів для конфліктів. Позивачка має власний будинок, отримує пенсію і матеріально забезпечена. Починаючи з березня 2015 року у позивачки з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні онука, його відвідуванні. Відповідачка та особи, які проживають разом з нею, почали створювати штучні перешкоди нормальному спілкуванню позивачки з її онуком. З часу призначення ОСОБА_2 опікуном над малолітнім ОСОБА_3 позивачка намагалася мирним шляхом врегулювати спір, налагодити зв'язок з онуком, приймати участь у його вихованні, утриманні, розвитку здібностей та забезпечувати всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Однак, всі намагання позивачки призводять лише до конфліктів, оскільки відповідачка не бажає її присутності і створює перешкоди, через які позивачка не може зустрічатися з онуком. На думку ОСОБА_1, її права, як бабусі, є порушеними. Тому вона звернулася з заявою до комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській райдержадміністрації Київської області, яка 18.09.2015 року в своєму рішенні №4 рекомендувала ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні та вихованні малолітнього ОСОБА_3 Однак, відповідачка ігнорує рішення комісії та продовжує чинити перешкоди позивачці у спілкуванні з онуком. Позивачка зазначає, що через такі протиправні дії відповідачки вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. ОСОБА_1 просить зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати їй брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з онуком ОСОБА_3 та визначити способи її участі у вихованні онука, а саме: мати побачення у перший та третій тиждень кожного місяця з 15 години п'ятниці до 08 години понеділка за місцем проживання позивачки; спільно відпочивати з онуком у червні і половині липня; необмежено спілкуватися з онуком особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між позивачкою та онуком; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення позивачки з онуком або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні онук має проводити з бабусею ОСОБА_1; в день побачення з онуком позивачка має право забирати ОСОБА_3 з дому ОСОБА_2 особисто. Крім цього, позивачка просить зобов'язати відповідачку при проведенні медичного огляду онука повідомляти їй та не перешкоджати її участі у медичному огляді онука, зобов'язати ОСОБА_2 за два дні до дня зустрічі позивачки з онуком надавати їй точну інформацію про фактичне місце перебування дитини, а у разі настання таких змін повідомляти про це її особисто на наступний день з дня настання таких обставин, а також стягнути з відповідачки судові витрати.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_8 позов підтримали з тих же підстав та просили задовольнити. В останнє судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідачки - ОСОБА_9 в судовому засіданні 19.05.2016 року позов визнала частково, а саме не заперечувала щодо спілкування позивачки з онуком та заперечувала щодо спілкування дитини з батьком, в останнє судове засідання представник відповідачки не з'явився. Відповідачка в судове засідання жодного разу не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена, надала письмові заперечення від 08.01.2016 року, в яких просила слухати справу без її участі та участі її представників.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав лист в якому зазначив, що ОСОБА_1, як бабуся, ОСОБА_7, як дідусь та ОСОБА_10, як батько малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мають право спілкуватися зі своїм онуком та сином і брати участь у його вихованні. Крім цього, батько дитини почуває себе набагато краще та з позитивною динамікою йде на одужання, тому ОСОБА_3 повинен спілкуватися з рідним батьком, щоб в подальшому повернутись на виховання в біологічну сім'ю. Представник третьої особи просив задовольнити позовні вимоги відповідно до чинного законодавства.

Суд, вислухавши позивачку, її представника та представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Хотів Києво-Святошинського району Київської області, про що в Книзі реєстрації народжень було зроблено відповідний актовий запис за №59 виконкомом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (а.с.5-копія свідоцтва про народження). Батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_10 та ОСОБА_5.

Мати дитини ОСОБА_5 померла у 2014 році. Батько ОСОБА_10 після дорожньо-транспортної аварії тривалий час лікувався та наразі на реабілітації.

Позивачка ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_10 і бабусею малолітнього ОСОБА_3. Відповідачка також є бабусею ОСОБА_3. Ці обставини підтвердили в судовому засіданні сторони.

Також в судовому засіданні встановлено, що малолітній ОСОБА_3 разом зі своїми батьками та бабусею ОСОБА_1 і дідусем ОСОБА_7 тривалий час проживали за адресою - АДРЕСА_1.

В листопаді 2014 року його батьки поїхали відпочивати в Єгипет, де вони потрапили в ДТП, після якого мати малолітнього ОСОБА_3 померла, а батько тривалий час знаходився в лікарні.

З листопада 2014 року по березень 2015 року вихованням ОСОБА_3 займалися його бабуся ОСОБА_1 і дідусь ОСОБА_7

З березня 2015 року ОСОБА_3 проживає з відповідачкою, яку було призначено опікуном над онуком рішенням від 13.03.2015 року комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській райдержадміністрації Київської області.

З цього часу ОСОБА_2 й дотепер перешкоджає позивачці спілкуватися з онуком ОСОБА_3.

Ці обставини також фактично підтвердила в судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_9

Також ці обставини підтверджуються копією рішення №6 комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській райдержадміністрації Київської області від 13.03.2015 року (а.с.6) та копією рішення №4 комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській райдержадміністрації Київської області від 18.09.2015 року (а.с.20), в яких зазначено, що комісія вирішила рекомендувати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітнього онука ОСОБА_3

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів визначено СК України.

Частиною 2 статті 1 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Згідно з ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до ч.9 та ч.10 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Положеннями ст.257 СК України передбачено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Отже, ОСОБА_1 як баба малолітнього ОСОБА_3 відповідно до чинного законодавства має право на спілкування зі своїм онуком та право брати участь у його вихованні.

Законодавством також встановлено обов'язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина, не чинити перешкоди у здійсненні бабою та дідом своїх прав щодо виховання онуків та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення в судовому порядку.

При цьому, розглядаючи позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною суд має дотримуватися розумного балансу на участь у вихованні дитини дідом та іншими членами сім'ї, яким надано таке право. Не забезпечення цього при вирішенні спору може порушити принцип максимально можливого урахуванням інтересів дитини, який закріплено СК України та Конвенцією про права дитини.

Статтею 263 СК України визначено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України.

За приписами ч.1, ч.2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок сімейного конфлікту ОСОБА_2 обмежила спілкування свого онука ОСОБА_3 з його бабою ОСОБА_1 Такі дії відповідачки перешкоджають позивачці брати участь у вихованні онука.

Допитана в судовому засіданні 20.01.2016 року свідок ОСОБА_11 показала, що між позивачкою і відповідачкою існує конфлікт, відповідачка перешкоджає спілкуватися з малолітнім ОСОБА_3, обмежуючи час та створюючи штучні перешкоди. ОСОБА_1 турбується про онука, бажає брати участь у його вихованні. ОСОБА_3 теж бажає спілкуватися з бабусею.

Зважаючи на викладені обставини, враховуючи законодавчо закріплене право баби спілкуватись з онуком та брати участь у його вихованні, суд вважає за необхідне зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у спілкуванні з онуком ОСОБА_3

Крім того, суд вважає за необхідне визначити способи участі ОСОБА_1 у вихованні онука ОСОБА_3

При обранні способу участі позивачки у вихованні малолітнього онука, суд враховує відносини, які склалися між сторонами по справі, вік дитини та її відношення до позивачки, любов та турботу з боку позивачки до онука, яка бажає приймати участь у вихованні останнього, та приходить до висновку, що буде доцільним встановлення спілкування позивачки з онуком саме за місцем проживання позивачки з урахуванням того, що вона мешкає в іншому населеному пункті Київської області.

До того ж, позбавлення позивачки права щодо її участі у спілкуванні та вихованні малолітнього онука може позбавити останнього родинних зв'язків з бабою, любові та турботи з її боку.

Це узгоджується з приписами Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, в якій принциповим положенням є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Враховуючи тривалий характер літніх канікул, суд вважає за необхідне визначити можливість позивачці брати участь у вихованні та спілкуванні з онуком півтора місяці літніх канікул за місцем проживання позивачки.

Проте, суд зважає на вік дитини, яка невдовзі має піти до школи, а тому перебування ОСОБА_3 два рази на місяць у вихідні дні до 08 години ранку понеділка у позивачки, тобто в іншому населеному пункті, буде створювати певні складнощі щодо відвідування навчального закладу.

Перебування дитини у позивачки в святковий день, що передує дню побачення, або є наступним після нього, на думку суду, призведе до порушення балансу між інтересами учасників сімейних відносин, а тому ці позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Приймаючи до уваги інтереси дитини, які мають вирішальне значення при вирішенні даного спору, обов'язок відповідачки, як опікуна, дбати про виховання, навчання та розвиток дитини, суд вважає за доцільне встановити наступний порядок участі позивачки у вихованні онука: отримувати можливість побачень з дитиною без присутності відповідачки за місцем проживання ОСОБА_1 у перший та третій тиждень кожного місяця з 15 години п'ятниці до 19 години неділі за попередньою домовленістю позивачки з відповідачкою про місце і час зустрічі, а також у літній період - з 01 червня по 15 липня.

На думку суду, вищенаведений порядок та спосіб є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримці зв'язків з родичами.

Відповідачка в своїх запереченнях зазначала, що в сім'ї ОСОБА_1 відсутні побутові і житлові умови для розвитку ОСОБА_3, відсутні моральні устої для його виховання, де все побудовано на брехні та шантажі. ОСОБА_1 психологічно тисне на дитину.

Однак, ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного, в тому числі тих, які б беззаперечно свідчили, що спілкування ОСОБА_3 з ОСОБА_1 та членами її родини очевидно негативно вплине на психоемоційний стан ОСОБА_3

Згідно з актом оцінки потреб дитини та її сім'ї, складеного Києво-Святошинським районним центром соціальних служб сім'ї, дітей та молоді за №673 від 11.05.2016 року (а.с.100-103), встановлено, що ОСОБА_1 проживає у приватному будинку в АДРЕСА_1. В будинку створені умови для проживання ОСОБА_3, є окрема дитяча кімната мебльована, є ліжко, велика шафа, письмовий стіл, особисті речі дитини, іграшки, книжки, створене місце для безпечного дозвілля та навчання. Соціальне оточення є безпечним для дитини. Стан батька не перешкоджає задоволенню потреб дитини, його батьківський потенціал належний. Родина готова підтримати дитину.

Щодо того, що б у день побачення з онуком позивачка мала право забирати ОСОБА_3 з дому ОСОБА_2 особисто, то це не є способом участі у вихованні дитини. Й, крім того, при наявності конфліктних відносин між сторонами це не є доцільним.

Щодо необмеженого спілкування позивачки з онуком особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, а також не перешкоджання участі позивачки під час медичного огляду онука, то на думку суду спілкування з дитиною по телефону та відвідування лікаря - це не лише право, а й обов'язок членів сім'ї, від якого останні не звільняються навіть у разі визначення способу спілкування з дитиною у судовому порядку.

Крім цього, позивачка просить зобов'язати відповідачку при проведенні медичного огляду онука повідомляти їй, а також зобов'язати ОСОБА_2 за два дні до дня зустрічі позивачки з онуком надавати їй точну інформацію про фактичне місце перебування дитини, а у разі настання таких змін повідомляти про це її особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

Ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на чинному законодавстві.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов доведений частково і підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного, ст.ст. 1, 7, 159, 257, 263 СК України, керуючись ст.ст. 10, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати бабусі ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити способи участі ОСОБА_1 у вихованні онука ОСОБА_3:

- побачення з дитиною без присутності відповідачки за місцем проживання ОСОБА_1 кожного першого та третього тижня кожного місяця з 15 години п'ятниці до 19 години неділі за умови своєчасного повідомлення відповідачки про зустріч з дитиною,

- спільний відпочинок позивачки з онуком у літній період - з 01 червня по 15 липня,

- необмежене спілкування з онуком засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між позивачкою та онуком.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. В. Неганова