22-ц/775/710/2016(м)
Категорія 27 Головуючий у 1 інстанції Митрофанова Є.Г.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Ігнатоля Т.Г., Пономарьової О.М.,

з участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду із даним позовом, зазначивши, що 23 липня 2008 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 0, за умовами якого боржнику було надано кредит в сумі 178 430 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,4% річних, з кінцевим терміном повернення до 22 липня 2011 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 23 липня 2008 року між банком та ОСОБА_3, а також ОСОБА_4 було укладено договори поруки № 217781 та № 217782 відповідно, за якими останні зобов'язалися відповідати солідарно перед банком в тому ж обсязі, що і боржник за кредитним договором. ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконувала належним чином, внаслідок чого, станом на 14 липня 2011року, утворилася заборгованість в сумі 262 471,73 грн., з яких: 12 889,51 грн. - строкова заборгованість за кредитом, 146 728,11 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 115 743,62 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Крім того, відповідно до п.8.1 кредитного договору, банком нараховане пеню за порушення термінів виконання грошового зобов'язання в сумі 17 591,44 грн., з яких: 10 067,48 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 7 523,96 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами. Позивач просив стягнути з боржників у солідарному порядку загальну суму заборгованості за договором кредиту 292 952,68 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 09 липня 2014 року було замінено позивача у справі з ПАТ «УкрСиббанк» на публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк»).

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 липня 2014 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість за договором кредиту № 0, укладеним 23 липня 2008 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, а саме: строкову

заборгованість за кредитом в сумі 12 889,51 грн., прострочену заборгованість за кредитом - 146728,11 грн., прострочену заборгованість за процентами 115 743,62 грн.; пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 10 067,48 грн., пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам 7 523,96 грн., а всього 292 952, 68 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог банку до нього, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4 ОСОБА_6, розглянувши письмові заперечення проти апеляційної скарги представника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_7, яка просила вирішити спір у її відсутності, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають з встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Вказане судове рішення відносно ОСОБА_4 зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що 23 липня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 0, за умовами якого останній було надано кредит в сумі 178 430 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,4% річних, з кінцевим терміном повернення до 22 липня 2011 року.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 23 липня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 217782, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед банком в тому ж обсязі, що і боржник за кредитним договором, солідарно.

Відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого, станом на 14 липня 2011 року, утворилася заборгованість в сумі 262 473,73 грн., з яких: 146 728,11 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 115 743,62 грн. - прострочена заборгованість за процентами.

Задовольняючи позов ПАТ «Дельта Банк» та стягуючи солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №, укладеним 23 липня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 в сумі 292 952,68 грн., суд першої інстанції виходив з того, що свої зобовязання за кредитним договором позичальник належним чином не виконував, а відповідач ОСОБА_5, згідно договору поруки від 23 липня 2008 року, зобов'язався солідарно відповідати перед

банком в тому ж обсязі, що і боржник за кредитним договором перед ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», тому дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог і стягнув заборгованість за договором кредиту з боржника і поручителя у солідарному порядку.

З висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими

3) невідповідність висновків суду обставинам справи

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Перевіряючи рішення суду про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором з поручителя ОСОБА_4, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність його скасування з відмовою банку у позові з наступних підстав.

Встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов*язань за кредитним договором від 23 липня 2008 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, цього ж дня банк уклав договір поруки № 217782 з ОСОБА_4 (т.1 а.с.18).

Згідно з п.п.1.1,3.1 договору поруки, ОСОБА_5 зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань боржника, що виникли за кредитним договором №0 від 23 липня 2008 року. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобовязань боржника в рахунок виконання зобовязань за основним договором в сумі та в межах якої поручитель відповідає перед кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настане раніше.

Ухвалюючи рішення про стягнення з поручителя ОСОБА_4 заборгованості, суд виходив з того, що факт заборгованості підтверджено, а тому, боржник і поручитель повинні солідарно відповідати за порушення умов договору перед ПАТ «Дельта Банк».

Колегія вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Як вбачається зі справи, заперечуючи проти позову та оскаржуючи ухвалене рішення, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі посилався на те, що ПАТ «УкрСиббанк» протягом усього часу дії кредитного договору та договору поруки не повідомляв його про порушення позичальником строків виконання зобовязань по погашенню кредиту і сплати процентів за користування кредитом, проведення інших платежів, а також про виникнення простроченої заборгованості та не висував вимогу про дострокове погашення заборгованості. Також стверджував, що ні ПАТ «УкрСиббанк», ні ПАТ «Дельта Банк» не повідомляв його про зміну кредитора, про нові рахунки, на які необхідно сплачувати повернення кредиту та процентів.

Згідно наданого ПАТ «УкрСиббанк» розрахунку заборгованості (а.с.21-29), який проведено з посиланням на графік погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, порушення зобовязань по сплаті щомісячних платежів ОСОБА_2 почала допускати з жовтня 2008 року - останній щомісячний платіж на погашення кредиту боржник провела 15 січня 2009 року, а останній платіж по оплаті процентів за користування кредитом проведено 05січня 2009 року.

В подальшому, чергових платежів на погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом боржник не проводила, прострочена заборгованість по кредиту утворилась з 23 лютого 2009 року, по відсотках за користування кредитом з 23 січня 2009 року, а з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ «УкрСиббанк» звернувся 1 серпня 2011 року (т.1 а.с.3-5).

Відповідно до частин 1, 3 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з частиною 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 6.1 договору поруки передбачено, що він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором та будь-якими додатковими угодами до нього.

Відповідно до п.10.5 договору кредиту він діє до повного виконання зобов'язань позичальника.

Зі змісту договору поруки вбачається, що строк його припинення не встановлено, тому, згідно з вимогами вищевказаних норм матеріального права, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред'явить вимоги до поручителя. Предявлення вимог до поручителя у встановлений ч.4 ст.559 ЦК України строк, вході розгляду справи не встановлено.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Як вбачається зі справи, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано графік погашення кредиту та сплати процентів; в розрахунку заборгованості не наведено даних щодо нарахування та сплати пені за період з часу виникнення простроченої заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом.

Також в розрахунку заборгованості не наведено відповідно до умов договору формулу розподілу ануїтетного платежу на погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитом, формулу нарахування процентів за користування кредитом та підвищених відсотків, що давало б можливість перевірити правильність нарахування суми заборгованості за кредитним договором в межах шестимісячного строку, встановлено ч.4 ст.559 ЦК України.

Не можна не погодитися і з доводами апеляційної скарги ОСОБА_4 відносно того, що свої вимоги відносно нього ПАТ «Дельта Банк» належним чином не обґрунтував.

Так, зі справи вбачається, що 12 березня 2014 року до суду першої інстанції надійшла заява представника ПАТ «УкрСиббанк» про заміну позивача ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» з посиланням на те, що 08 грудня 2011 року між банками було укладено договір купівлі-продажу права вимоги до боржників, на підставі якого замінено кредитора за зобовязаннями, що виникли на підставі кредитного договору №0 від 23липня 2008 року та укладеним з ОСОБА_4 договором поруки № 217782 від 23 липня 2008 року (т.1 а.с.149-150).

До вказаної заяви долучено витяг з договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами від 08 грудня 2011 року, витяг з додатку до договору купівлі-продажу (з переліку) та копію акту приймання-передачі від 19 грудня 2011 року (т.1 а.с.153-161). Витяг з договору купівлі-продажу та витяг з переліку (додатку до договору купівлі-продажу) ніким не підписані та не завірені. У витягу з договору купівлі-продажу та в акті приймання-передачі посилання на спірний кредитний договір №0 та договори поруки №217782 від 23 липня 2008 року відсутні, у витягу з переліку кредитний договір зазначений з виправленнями номеру і ці виправлення також ніким не посвідченні.

В подальшому від даної заяви представник ПАТ «УкрСиббанк» відмовився та просив залишити її без розгляду (т.1 а.с.206).

ПАТ «Дельта Банк», заявляючи про виникнення у нього права вимоги за спірним кредитним договором на підставі договору купівлі-продажу від 08 грудня 2011 року, посилався на кредитний договір, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк», долучивши до своєї заяви витяг з договору купівлі-продажу від 08 грудня 2011 року та витяг з додатку до цього договору, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги за іншими кредитними договорами, позичальником за якими виступає ОСОБА_3, а не ОСОБА_2 (т.1 а.с.109-110,114-116).

Одночасно в матеріалах справи відсутня заява ПАТ «Дельта Банк» чи його представника про залучення його до участі у справі, як правонаступника ПАТ «УкрСиббанк», по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 на суму кредиту 178 430 грн.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за спірним кредитним договором у звязку з недоведеністю позовних вимог.

Вирішуючи справу у відсутності сторін, замінивши ухвалою від 09 липня 2014 року позивача ПАТ «УкрСиббанк», на ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції не виконав вимог ст.10 ЦПК України щодо обовязку сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та призвело до помилкового висновку про задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» і стягнення заборгованості з ОСОБА_4

Крім того, колегія виходить з того, що 03 лютого 2015 року апеляційним судом Донецької області переглядалося рішення Приморського районного суду м.Маріуполя від 9 липня 2014 року, відповідно до якого з ОСОБА_8, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була стягнута заборгованість за кредитним договором. За апеляційною скаргою ОСОБА_3 вказане рішення суду першої інстанції було скасовано і у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 було відмовлено.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з ухвали апеляційного суду від 03 лютого 2015 року, яка набрала чинності, судом апеляційної інстанції неодноразово по справі оголошувалась перерва та надавалась можливість представнику ПАТ «Дельта Банк» надати суду докази на підтвердження своїх доводів щодо повідомлення відповідачів про наявність заборгованості та направлення вимоги про дострокове стягнення заборгованості. Також, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, представнику позивача пропонувалось надати роздруківку кредитного рахунку по погашенню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, нарахуванню та погашенню пені, з яких би вбачалися дати проведення платежів, їх суми та віднесення заборгованості на прострочку. Однак, таких доказів суду не надано і в судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» пояснила, що по базі банку таких кредитних рахунків не значиться.

В ході розгляду справи апеляційним судом неодноразово пропонувалось представнику ПАТ «Дельта Банк» надати суду докази на підтвердження виникнення у банку права вимоги саме за спірним кредитним договором та договором поруки, а також докази на підтвердження правильності розрахунку заборгованості за цим кредитним договором. У звязку з цим по справі неодноразово оголошувалась перерва, за клопотанням представника ПАТ «Дельта Банк» було подовжено строк розгляду справи до трьох місяців.

Однак, суду так і не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за спірним кредитним договором, забезпеченим порукою ОСОБА_4

В судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» пояснила, що по базі банку відсутні дані про придбання за договором купівлі-продажу від 08 грудня 2011 року права вимоги за кредитним договором №0, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 на суму кредиту 178 430 грн., а наявні інші кредитні договори, укладені в липні 2008 року з позичальником ОСОБА_2 на іншу суму.

Тому, переглядаючи справу в межах апеляційного оскарження на підставі доказів, наданих сторонами, які, відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, зобовязані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, колегія суддів вважає, що рішення суду, в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цього позову.

На підставі ст.88 ЦПК України, задовольняючи апеляційну скаргу ОСОБА_4, апеляційний суд вважає необхідним стягнути з ПАТ «Дельта Банк» документально підтверджені понесені відповідачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 935 грн. (т.2 а.с.23).

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст. 309 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 липня 2014 року, в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4, скасувати.

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_4 у відшкодування судових витрат 935 (девятсот тридцять пять) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді : Т.Г.Ігнатоля

ОСОБА_9