Справа № 653/3374/16-ц
Провадження № 2/653/1059/16
РІШЕННЯ

іменем України

20.12.2016

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді - Шарко Н.А.,

при секретарі - Тимашовій Т.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стокопанівської сільської ради Генічеського району Херсонської області про визнання права на земельну частку (пай), та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Стокопанівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, в якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) як члена асоціації пайщиків сільськогосподарського підприємства "ім. К.Маркса" та зобовязати Стокопанівську сільську раду видати їй земельну частку (пай) з земель запасу площею 7 умовних кадастрових гектарів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 21.03.1988 року по 20.12.1993 року вона працювала в асоціації пайщиків сільськогосподарського підприємства (АПС) ім.. ОСОБА_4. Проте, під час розпаювання землі сільськогосподарського підприємства "ім. К.Маркса", вона не була включена до списків пайщиків, у звязку з чим не отримала земельну частку (пай), та сертифікат нього. Вважає, що не включення її до списку пайщиків порушує її право отримання земельної частки (пай), у звязку з чим звернулась до суду з вказаним позовом.

Позивач та її представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали з підстав викладених в заяві, просили суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти вимог позову заперечила. Зазначила, що оскільки позивач була виключена зі списків пайщиків, процес розпаювання земель вже закінчився, тому їй не може бути надана земельна частка. Щодо ухвалення рішення суду поклалась на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-КГ №409228 від 20.02.1988р., позивач уклала шлюб з ОСОБА_5 Після реєстрації шлюбу їй визначено прізвище ОСОБА_5.

У подальшому вказаний шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-КГ №045356 від 17.11.1999р.

З 21.03.1988р. по 1993 рік позивач працювала в колгоспі «ім. Карла Маркса», що підтверджується трудовою книжкою колгоспника серії УКР №0989793 від 23.03.1990 року на імя ОСОБА_6

Також, відповідно до зазначеної трудової книжки, позивач була виключена з членів асоціації пайщиків сільськогосподарського підприємства "ім. Карла Маркса", за власним бажанням на підставі протоколу №1 від 29.01.1994 року.

18.12.1999р. позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, та після реєстрації шлюбу їй визначено прізвище ОСОБА_7.

Відповідно до архівної довідки №09/15-1 від 03.03.2016р., в документах фонду колгоспу ім. Карла Маркса значиться гр. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працювала в колгоспі з 1988 по 1993 рік.

Судом також встановлено, що колгосп "імені ОСОБА_8" у 1993р. був реорганізований в асоціацію пайовиків сільськогосподарського підприємства АПСП "імені ОСОБА_4", а з березня 2000р. асоціація реорганізована в ТОВ «Нива».

21.12.1993р. колективній асоціації пайовиків сільськогосподарського підприємства "ім. К.Маркса" було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ХС-VІІ-ІІІ.

У відповідності до додатку №1 до вказаного державного акту, у списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, позивач за прізвищем ОСОБА_6 не значиться.

Згідно повідомлення Стокопінівської сільської ради №02-15-02/06 від 04.04.2016р. на імя ОСОБА_6 сертифікат на земельну частку (пай), державний акт на право власності на земельну ділянку не виписувались.

Згідно архівної довідки №13-05-01/Л-68 від 19.12.2016р. Архівного сектору Генічеської РДА зазначено, що в документах архівного фонду колгоспу "ім. К.Маркса" за 1994 рік ОСОБА_6 значиться виключеною із членів колгоспу (протокол №1 від 29.01.1994р.)

Позивач вважає, що оскільки вона пропрацювала тривалий час у колгоспі "ім. К.Маркса", тому мала право на земельну частку (пай), під час розпаювання земель зазначеного колгоспу, у звязку з чим звернулась до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами суд зазначає наступне.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Згідно зі ч.1 ст. 1, ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992р., членство в колективному сільськогосподарському підприємстві, яке є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство, ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу зі складу його членів.

Таким чином, членство у вказаному підприємстві не виникає автоматично, воно може виникнути після проявлення волевиявлення особи стати членом такого підприємства та оформлення в установленому статутом порядку свого статусу.

Судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 не було включено до списку осіб, що є обов'язковим додатком до державного акту на право колективної власності на землю, який видано 21 грудня 1993 року, оскільки на час видачі цього акту вона не працювала у колгоспі, та на підставі її заяви була виключена з членів пайовиків.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003р. встановлено перелік осіб, які мають право на земельну частку (пай): колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядок; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Згідно ст. 2 вищевказаного Закону України встановлено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає з моменту передачі членам КСП державного акту направо колективної власності на землю.

Позивач у позовній заяві зазначає про те, що була та залишалася на час розпаювання членом колгоспу «ім. К.Маркса», однак будь-яких доказів на підтвердження членства у колгоспі не надано. Також, ані позивачем у позовній заяві, ані її представником у судовому засіданні не надано доказів щодо віднесення позивача до осіб, які зазначені у ст. 1 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003р., що мають право на земельну частку (пай).

Покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, суд не приймає до уваги, оскільки їм ні чого не відомо про причини не виділення позивачу земельної частки під час розпаювання.

Відповідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню інших прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що оскільки позивач за власним бажанням була виключена з числа пайщиків АПС "ім. Карла Маркса" на момент передачі земель у колективну власність та формування списку членів сільськогосподарського підприємства, який додається до державного акту на право власності на колективну приватну власність на землю, не перебувала у трудових відносинах з колгоспом, то право на земельну частку (пай) у неї не виникло, а тому позовні вимоги про визнання за нею права на земельну частку (пай), на думку суду не ґрунтуються на вимогах закону та задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог про зобовязання відповідача видати їй земельну частку (пай) з земель запасу у розмірах 7 кадастрових гектарів, то вони також не підлягають задоволенню, оскільки випливають з попередніх позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено.

Керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_13