Справа № 226/90/16-ц
Провадження 2/226/162/2016
і м е н е м У к р а ї н и
17 лютого 2016 року м.Димитров
Димитровський мiський суд Донецької областi у складi:
головуючого судді Коваленко Т.О.,
за участі секретаря Трифонової І.О.,
учасники судового процесу:
позивач ОСОБА_1,
представник позивача ОСОБА_2,
представник відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в місті Димитров Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільненні, моральної шкоди,
В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позові. Додав, що він просить середній заробіток на час звернення до суду з цим позовом на 29 січня 2016 року і збільшувати свої вимоги в цій частині не бажає. Моральна шкода полягає у тому, що він змушений був позичати кошти, не міг надати сім*ї належного матеріального утримання, як раніше. Не зможе працювати надалі, оскільки звільнився за станом здоров*я. він живе з дружиною, яка працює, але отримує мінімальну заробітну плату, отримує пенсію щомісячно у розмірі 3200 гривень, з січня місяця 2016 року пенсія як непрацюючому пенсіонеру йому була збільшена до 3800 гривень. Незважаючи на це коштів на дотримання спеціальної дієти із вживанням спеціальних фруктів та придбання необхідних ліків йому не вистачало. Просив суд задовольнити його вимоги у повному обсязі.
Представник позивача вимоги позивача підтримала повністю, просила суд задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позивача визнав частково. Зазначив, що дійсно через відсутність коштів у підприємства належні позивачеві на час звільнення суми не були виплачені у повному обсязі у зв*язку з чим вимоги позивача щодо стягнення сум належних при звільненні та середнього заробітку за несвоєчасну виплату цих сум вони визнають у повному обсязі. В частині вимог про стягнення моральної шкоди вимоги не визнають повністю, оскільки, на їх думку, позивачем не надано суду доказів про отримання позивачем таких моральних страждань.
Дослідивши надані суду докази, суд вважає встановленими в даному судовому провадженні наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем пропрацювавши у Відокремленому підрозділі «Шахта «Стаханова» у якості електрослюсаря підземного 3 та 4 розряду, прохідником підземним 4 та 5 розряду у період з 10 липня 1981 року до 24 листопада 1982 року та з 21 січня 1985 року до 4 грудня 2015 року після чого був звільнений за пунктом 2 статті 40 Кодексу законів про працю України за станом здоров*я (а.с. 7-9).
Середньомісячна заробітна плата позивача складає 9864,33 гривні, середньоденна 469,73 гривень (а.с. 11, 21).
За змістом вимог Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата працівника - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки).
Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Діюче трудове законодавство передбачає безальтернативний обов*язок виплати належних працівникові сум при його звільненні, це законодавство встановлює і пов*язує юридичну відповідальність за порушення даних вимог законодавства, з юридичною особою того підприємства, установи, організації, на якому працювала особа до звільнення.
За змістом положень статей 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Згідно статті 2371 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
За змістом частини першої-третьої статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Суд вважає, що діями відповідача, які виразились у затримці виплати особі належних йому сум протягом декількох місяців, у зв*язку з чим особа була змушена через відсутність основного джерела прибутку заробітної плати додатково організовувати своє життя, здійснювати додаткові зусилля по зверненню до відповідача та суду для захисту свого порушеного права, позивачу дійсно спричинені моральні страждання, але розмір моральної шкоди, заявлений позивачем суд вважає необґрунтовано завищеним. З урахуванням тривалості невиплати позивачу належних при розрахунку сум, на користь позивача у відшкодування моральної шкоди суд вважає необхідним стягнути 300 гривень, що на думку суду відповідає ступеню спричинених позивачу моральних страждань. Інші посилання позивача на підстави спричинення йому моральних страждань, суд вважає позивачем недоведеними.
Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, на підставі положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у сумі 522 гривні 54 копійки.
На пiдставi статей 3, 11, 116, 117, 2371 Кодексу законів про працю України, статті 23 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільненні, моральної шкоди задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка подається до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 19 лютого 2016 року.

Суддя Т.О.Коваленко