АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А.І.

суддів: Міцнея В.Ф., Лисака І.Н.

секретар: Вівчарик Н.С.

з участю сторін: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 червня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 15 квітня 2011 року вона надала в борг знайомому ОСОБА_3 8000 доларів США терміном до 30.08.2014 року, про що відповідач написав розписку. Починаючи з грудня 2014 року вона неодноразово зверталась до відповідача про повернення боргу, однак ОСОБА_3 не реагував на її звернення.

В січні 2016 вона позивач знову звернулась до ОСОБА_3 з вимогою повернути гроші, але він повернув лише 3000 доларів США, а про решту грошей в сумі 5000 доларів США відповідач повідомив, що не буде їх повертати

В зв'язку з такою позицією відповідача, ОСОБА_4 змушена звернутись до суду для захисту своїх прав.

___________________________________________________________________________

№ 22ц/794/964/2016 р. Головуючий у І інстанції: Літвінова О.Г.

Категорія: 19 Суддя-доповідач ОСОБА_5

Просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача борг за договором позики від 15 квітня 2011 року стягнути 5000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.03.2016 року становить 134223 гри., 05 коп. 3% річних в сумі 1011 доларів США 88 центів, що курсу НБУ станом 17.03.2016 року становить 27144,93 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 5000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.03.2016 року становить 134223 грн., 05 коп. 3% річних в сумі 1011 доларів США 88 центів, що курсу НБУ станом 17.03.2016 року становить 27144,93 грн..Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що при винесенні рішення судом порушені норми матеріального і процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи, і винесено необґрунтоване, незаконне рішення суду.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно задоволено позов, оскільки ним виплачена позивачці сума позики, вважає що сума заборгованості складає не 5 тисяч доларів США а лише 688,51 доларів, та відповідна сума заборгованості 3% річних значно менша та не відповідає дійсності.

Судом першої інстанції належним чином не встановлені обставини по справі, порушено основоположні принципи цивільного процесу, не вирішено питання по всіх заявлених вимогах, а по деяким позиціям суд першої інстанції взагалі вийшов за межі вчиненого позову. Судом першої інстанції взято до уваги сумнівні, необґрунтовані, а в багатьох випадках, такі, що ґрунтуються на елементарно неправдивих твердженнях позивачки, недопустимих доказів, що призвели по постановлення незаконного рішення.

Просить змінити або скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 в частині повернення заборгованості задовольнити частково, а саме стягнути з нього на користь позивачки 688,51 доларів США, 3% річних в сумі 171,03 доларів США. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, якщо неповно зясовано судом обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконано зобовязань перед позивачем, встановлені договором позики, тому стягнув борг за договором позики в сумі 5 000 доларів США, та 3% річних.

Однак, колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 квітня 2011 року ОСОБА_1 дала в борг ОСОБА_3 8000 доларів США терміном до 30.08.2014 року, про що відповідач написав розписку. Починаючи з грудня 2014 року ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про повернення боргу, однак ОСОБА_3 не реагував на її звернення.

В січні 2016 ОСОБА_1 знову звернулась до ОСОБА_3 з вимогою повернути гроші, але він повернув лише 3000 доларів США, що також підтверджується копією розписки, іншу частину боргу не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визнані родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частина 2 ст.1047 ЦК України допускає предявлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Відповідно до ст..536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошима встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Так, судом встановлено, що відповідач повернув позивачу 3000 доларів США, що стверджується відповідною розпискою.

Крім того, дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що з квитанцій №№429704, 1050953, 1597181 відповідно від 08.10.2014 року, 13.03.2015 року, 20.07.2015 року вбачається, що відповідач вніс на депозитний рахунок позивача відповідно 44 000 гривень, 10 000 гривень та 10 000 гривень, що згідно курсу НБУ 100 доларів США станом на 08.10.14 р. становить 1295,0205 грн., станом на 13.03.15 р. становить 2155,3929 грн., станом на 20.07.15 р. становить 2201,4924 грн., що на день виконання зобовязання відповідає сумам: 3397-63 дол. США, 463-95 дол. США, 454-24 дол. США.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції апелянт уточнив, що він дійсно на прохання позивача продав в м. Тираспіль належну їй квартиру за 8 000 доларів США, і на його прохання вона позичила йому вказану суму.

Крім того наведені суми були внесені на депозитні рахунки позивача на її прохання і в її присутності. Не заперечуючи отримання вказаних коштів, представник позивача, не надала суду будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ці кошти повернуто не в рахунок погашення боргу, а в рахунок отриманих грошей за продаж квартири.

Згідно з правилами ст..625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, зокрема три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період з 31.08.14 року по 08.10. 2014 року 3% річних складають суму 25-64 дол. США ( 8 000 х 3% х 39 днів: 365 :100).

За період з 09.10.143 р. по 13.03.15 р. 3% складають суму 31-78 дол. США (8 000 3397-63=4602-37х3х84:365:100).

За період з 14.03.15 р. по 20.07.15 р. 3% складають суму 43-88 дол. США (460-37-463-95=4138-42х3х129:365:100).

За період з 21.07.15 р. по 05.12.15 р. 3% складають суму 41-48 дол. США (4138-42-454-24=3684-18х3х137:365:100).

За період з 06.12.15 р. по 01.06.16 р. №% річних складають суму 9-95 дол. США (3684-18-3000-684=18х3х177:365:100).

Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути 684-18 дол. США основного боргу, що становить на 01.06.16 р., день ухвалення рішення, згідно курсу НБУ (25,14637) 17216 гривень 49 копійок та 3% річних в сумі 152-73 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01.06.16 року становить 3840-61 грн. та 210-57 грн. судового збору.

Доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими.

Таким чином, маючи достовірні дані про дійсний розмір заборгованості, наявність доказів про розмір основного боргу,часткове його погашення суд першої інстанції не зробив відповідних розрахунків у своєму рішенні, та дійшов необґрунтованого висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, та стягнути з ОСОБА_3 684-18 доларів США основного боргу, що еквівалентно 17216,49 грн. та 3% річних на суму152-73 доларів США, що еквівалентно 3840-61 грн.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір на загальну суму 210,57 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 червня 2016 року, змінити.

В рахунок зобовязання за договором позики стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 684-18 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01.06.2016 року становить 17 216 гривень 49 копійок, та 3% річних в сумі 152-73 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01.06.16 року становить 3840 гривень 61 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 210 гривень 57 копійок судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: