н/п 2/490/2774/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м.Миколаєва Мамаєва О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції про зобов'язання вчинити певні дії про зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2016 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із вищевказаною позовною заявою.

18 липня 2016 року матеріали заяви передані на розгляд судді.

Ухвалою суду від 20 липня 2016 року вищевказану позовну заяву залишено без руху та позивачу запропоновано строк для усунення недоліків, які стали підставою для залишення заяви без руху, а саме: позивачу необхідно привести вимоги у його прохальній частині до вимог законодавтсва та сплатити судовий збір за кожну вимогу немайнового характеру.

23 серпня 2016 року позивач надав до суду заяву на виконання ухвали суду від 20 липня 2016 року, в якій позивач уточнив позовні вимоги та просив суд примусити відповідача відновити автомобіль до стану, в якому він знаходився на час арешту та провести правильну оцінку його вартості та стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача.

Дослідивши матеріали зави, суд дійшов висновку, що дана позовна заява підлягає поверненю в зв'язку з невиконання вимог ухвали суду від 20 липня 2016 року, оскільки позивачем не сплачено судовий збір за дві вимоги немайнового характреру. Окрім цього, в матеріалах справи наявна копія квитанції про сплату судового збору у розмірі 551,20 грн, згідно до п.26 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", належним доказом сплати судового збору є відповідний документ, який подається в оригіналі, тому суд вважає наявну в матеріалах справи квитанцію не належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Зважаючи на вищевикладене, позовна заява про зобов'язання вчинити певні дії, підлягає поверненню позивачу, відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України, оскільки позивачем усуненні не всі недоліки, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 70, 121, 208, 293 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції про зобов'язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Ро'зяснити позивачу, що відповідно до ч.5 ст.121 ЦПК Укаїни повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Суддя О.В. Мамаєва