АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1996/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Фермерського господарства "Зарічанка" - ОСОБА_6 на ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Фермерського господарства "Зарічанка" про визнання недійсною додаткову угоду до договору оренди землі, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_7 звернулася з позовом до ФГ «Зарічанка» про визнання недійсною додаткову угоду до договору оренди землі.

Свої позовні вимоги обґрунтовуючи тим, що 25 серпня 2009 року між позивачем на ФГ «Зарічанка» було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2,67 га, розташованої в адмінмежах Пальчиківської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, за межами населеного пункту, яка належить на праві приватної власності позивачці відповідно до державного акта серії ЯБ №183954, виданого Катеринопільського районною державною адміністрацією 01.12.2004 року.

Договір зареєстрований у Катеринопільському райвідділі ЧРФ «Цент ДЗК» 09.09.2010 року за № 04-10-787-00069.

Вказаний договір було укладено терміном на п'ять років, як це передбачено в п.8 даного Договору й його дія закінчувалася 09 вересня 2015 року.

Незадовго до закінчення терміну дії договору ОСОБА_7 повідомила відповідача, що бажає самостійно обробляти свою земельну ділянку по закінченню дії договору.

Також позивач зазначає, що було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, згідно якої, земельна ділянка, що належить ОСОБА_7, площею 2,67 га., була розділена на дві частини - площею 2,4370, кадастровий номер :03:002:0299 та площею 0,2326, кадастровий номер :03:001:0391.

Орендарем їй було повідомлено, що ФГ «Зарічанка» має повне право використовувати на правах оренди належну ОСОБА_7 земельну ділянку до березня 2026 року на підставі додаткової угоди від 10 березня 2015 року до договору оренди землі від 25.08.2009 року, згідно з умовами яких, позивач нібито давала згоду на продовження дії основного договору до 2026 року.

Проте позивач зазначає, що згоди на продовження оренди своєї земельної ділянки не давала, а додаткову угоду від 10 березня 2015 року до договору оренди землі від 25.08.2009 року не підписувала.

ОСОБА_7 просила суд :

- визнати недійсною додаткову угоду № б/н від 10 березня 2015 року до Договору оренди землі від 25 серпня 2009 року, укладеної між громадянкою ОСОБА_7 та фермерським господарством «Зарічанка», відповідно до якої державним реєстратором реєстраційної служби Катеринопільського районного управління юстиції Черкаської області ОСОБА_8 24 березня 2015 року було зареєстровано за ФГ «Зарічанка» право оренди земельної ділянки кадастровий номер:03:002: 0299 площею 2,4370 га., номер запису 9191730.

- визнати недійсною додаткову угоду № б/н від 10 березня 2015 року до Договору оренди землі від 25 серпня 2009 року, укладеної між громадянкою ОСОБА_7 та фермерським господарством «Зарічанка», відповідно до якої державним реєстратором реєстраційної служби Катеринопільського районного управління юстиції Черкаської області ОСОБА_8 24 березня 2015 року було зареєстровано за ФГ «Зарічанка» право оренди земельної ділянки кадастровий номер:03:001: 0391 площею 0,2326 га., номер запису 9192110.

- зобов'язати відповідача, до початку розгляду справи, надати в судове засідання оригінали додаткової угоди № б/н від 10 березня 2015 року до Договору оренди землі від 25 серпня 2009 року, укладеної між громадянкою ОСОБА_7 та фермерським господарством «Зарічанка», відповідно до якої державним реєстратором реєстраційної служби Катеринопільського районного управління юстиції Черкаської області ОСОБА_8 24 березня 2015 року було зареєстровано за ФГ «Зарічанка» право оренди земельної ділянки кадастровий номер:03:002: 0299 площею 2,4370 га., номер запису 9191730 та додаткової угоди № б/н від 10 березня 2015 року до Договору оренди землі від 25 серпня 2009 року, укладеної між громадянкою ОСОБА_7 та фермерським господарством «Зарічанка», відповідно до якої державним реєстратором реєстраційної служби Катеринопільського районного управління юстиції Черкаської області ОСОБА_8 24 березня 2015 року було зареєстровано за ФГ «Зарічанка» право оренди земельної ділянки кадастровий номер:03:001: 0391 площею 0,2326 га., номер запису 9192110.

- стягнути з відповідача - ФГ «Сиваченко» на користь ОСОБА_7 понесенні судові витрати.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25 березня 2016 року провадження по справі було відкрито.

ФГ «Зарічанка» не погодившись з даною ухвалою суду, у липні 2016 року звернулося з апеляційною скаргою.

Обґрунтовуючи яку зазначило, що судом першої інстанції при відкритті провадження у справі було порушено правила підсудності, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їх місцем знаходження. А відповідно до ч.8 ст.110 ЦПК України, позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання, або виконувати які через їх особливість можна тільки у певному місці, можуть предявлятися також за місцем виконання цих договорів. А позивач не надав доказів, що підтверджують виконання додаткової угоди на території, що належить до підсудності Катеринопільського районного суду Черкаської області.

Апелянт просить суд скасувати ухвалу судді Катеринопільського районного суду Черкаської області, ОСОБА_1, про відкриття провадження у справі від 25 березня 2016 року, у зв'язку із недотриманням правим підсудності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 107 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2,67 га, розташованої в адмінмежах Пальчиківської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, за межами населеного пункту.

Відповідно до приписів ст.114 ЦПК України, яка визначає правила виключної підсудності, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або його основної частини.

Згідно п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" розяснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

При цьому зазначена постанова Пленуму не дає вичерпного переліку позовів, які мають предявлятися за місцезнаходженням майна, а наводить умови і підстави, за якими можна визначити, що спір виник з приводу нерухомого майна.

Згідно із ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є споживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Отже, враховуючи, що спір виник з приводу нерухомого майна - земельної ділянки, то на цей спір поширюється положення ч. 1 ст. 114 ЦПК України.

Щодо доводів апелянта, що згідно ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням, то вони не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки з наявних у справі вбачається, що юридичною адресою відповідача є с. Вербовець, Катеринопільський район, Черкаська область. Зокрема: на відтиску круглої печатки ФГ «Зарічанка», що міститься на апеляційній скарзі, зазначена адреса підприємства, с. Вербовець, Катеринопільський район, Черкаська область /а.с.41/.

Така ж адреса ФГ «Зарічанка» зазначена і в реквізитах орендаря договору оренди землі від 25 серпня 2009 року /а.с.7-11/, додаткова угода до якого є предметом спору.

Також судом було здійснено безкоштовний запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З витягу якого вбачається, що Фермерське господарство «Зарічанка», ідентифікаційний код юридичної особи 36546117, зареєстроване за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, 20516 /а.с. 48-49/.

Отже, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження і не можуть бути взяті до уваги, а ухвала суду є законною та постановленою з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Фермерського господарства "Зарічанка" - ОСОБА_6 на ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25 березня 2016 року відхилити.

Ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Фермерського господарства "Зарічанка" про визнання недійсною додаткову угоду до договору оренди землі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :