Номер провадження 2/289/53/16
Справа № 289/1586/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016 м.Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Невмержицького І.М.,

при секретарі Шуба В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Радомишль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житлом та зняття її з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, при цьому зазначив, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями за № 6, що розташований по вул. Комсомольській в с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області. Також зазначив про те, що в даному будинку зареєстрований як квартиронаймач відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з вересня 2010 року в будинку не проживає, добровільно залишив своє постійне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 і з зазначеної дати його постійне місце проживання невідоме. До даного часу відповідач значиться зареєстрованим в його будинку, що перешкоджає йому у вільному розпорядженні своєю власністю та перешкоджає оформленню субсидій на комунальні послуги, а тому просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом та зняти його з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги свого довірителя підтримала в повному обсязі та надала відповідні пояснення.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не з"явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, письмової заяви зі своєю думкою щодо заявлених позовних вимог не надіслав, тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в справі письмових доказів.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, являється власником житлового будинку № 6 з господарськими будівлями, що розташований по вул. Комсомольській в с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується Витягом № 23078676 від 21.06.2009 з реєстру права власності на нерухоме майно КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" (а.с. 04).

Як пояснила в суді представник позивача та що підтверджується відповідним Актом депутата Потіївської с/ради ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_2, починаючи з вересня 2010 року добровільно залишив своє постійне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 і з зазначеної дати його постійне місце проживання невідоме (арк.с. 07).

До даного часу відповідач значиться зареєстрованим в будинку позивача, що перешкоджає йому у вільному розпорядженні своєю власністю та перешкоджає оформленню субсидій на комунальні послуги та інш..

Згідно ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі Закону за рішенням суду.

Разом з цим у відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, беручи до уваги висновки Верховного Суду України та вимоги ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 138-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про:

1) позбавлення права власності на житлове приміщення;

2) позбавлення права користування житловим приміщенням;

3) визнання особи безвісно відсутньою;

4) оголошення фізичної особи померлою.

У зв'язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані з реєстрацією місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Оскільки, позивач є власником згаданого домоволодіння, його права передбачені ст. 319 ЦК України, він вправі просити суд захистити його права та усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом зняття Відповідача з реєстраційного обліку, так як він хоча і зареєстрований у його домоволодінні, не проживав в будинку тривалий час та не проживає вже понад 5 років, а його реєстрація в даному будинку була лише формальною - а відповідно, суд має право визнати його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням внаслідок своєї відсутності понад встановлені законом строки.

Виходячи із змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це лише фіксація фактичного місця проживання особи і вона не повязана з будь-якими іншими (майновими) правами особи.

В даному конкретному випадку, будучи зареєстрованим у будинку Позивача - Відповідач не набув з факту реєстрації ніяких майнових прав, і відповідно, будучи знятими з реєстрації ніяких прав він не втратить. Натомість, подальша реєстрація Відповідача є порушенням Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та інших норм чинного законодавства, до того ж чинить Позивачу перешкоди у відчуженні належного йому майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як встановлено судом відповідач відсутній за постійним місцем проживання значно більше одного року і про поважність пропуску строку суд не повідомив та доказів не надав.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Приймаючи до уваги те, що власник будинку ОСОБА_1 не має бажання надавати ОСОБА_2 житло в оренду або укладати з ним Угоду про найм житлового приміщення, а його реєстрація в будинку позивача є перешкодою до повного розпорядження своєю власністю, суд приходить до висновку про те, що позивачем надані суду докази на підтвердження своїх вимог та те, що відповідачем порушені його права, а тому задовольняє позовні вимоги у зв"язку з їх правомірністю.

Керуючись ст. 88 ЦПК України суд вирішує судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 27, 60, 79, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати гр. ОСОБА_2, 19.01.1943 р.н, тимчасово зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування за згаданою вище адресою, як такого, що відсутній за місцем постійного проживання понад шість місяців без поважних причин.

Дане рішення є підставою для зняття гр. ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в зазначеному вище будинку.

Стягнути з відповідача на користь державного бюджету грошові кошти в сумі 243,60 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів, починаючи з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів, з дня отримання копії рішення.

Суддя І.М. Невмержицький