ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Каліушко Ф.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання права власності та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання права власності та зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як встановлено суддею, позивачем до позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору на загальну суму 6 890 грн., що не відповідає встановленому чинним законодавством розміру сплати судового збору за заявленими позивачем вимогами виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Оплата судового збору за подання до суду позовної заяви здійснюється у розмірах визначених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VIII, який набрав чинності з 1 вересня 2015 року та яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір», у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 4 якого за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6 890 грн.). А згідно з п. 2 цієї частини за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.).

При цьому, частиною 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогою про зобов'язання вчинити дії, яка є немайновою, а також з майновими вимогами про поділ майна подружжя та визнання права власності.

Відтак, враховуючи вищевикладене, додана до позовної заяви квитанція про сплату судового збору на суму 6 890 грн. не може бути належним доказом сплати ним судового збору, оскільки не відповідає встановленому чинним законодавством розміру сплати судового збору відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 та ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за вимогу як майнового характеру, так і немайнового.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач може усунути вищевказані недоліки шляхом направлення до Дарницького районного суду м. Києва документу, що підтверджує сплату ним судового збору в повній мірі у відповідності до вимог ч. 2 ст. 4 та ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за вимогу як майнового характеру, так і немайнового.

Частиною 2 ст. 121 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись стст. 119, 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання права власності та зобов'язання вчинити дії - залишити без руху.

Встановити позивачу строк п'ять днів з дня отримання ним даної ухвали для усунення вказаних недоліків, роз'яснивши, що у випадку їх не виправлення у зазначений термін заява буде повернута та вважатиметься неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.