Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2016 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого: судді - Запорожець О.М.
при секретарі: Лясковській О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ АФ «Кочубій» про визнання додаткового договору до договору оренди землі недійсним,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання додаткового договору до договору оренди землі недійсним посилаючись на те, що 03 грудня 2005 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди землі площею 4,86 га терміном на 10 років. 18 січня 2006 року ніби то, він з одного боку та відповідач з другого боку, уклали ще й додатковий договір № 1 до договору оренди землі № 33 від 18.01.2006 року на 15 років. Відповідач належним чином не проінформував і письмову пропозицію укласти додатковий договір № 1 до договору оренди земельної ділянки позивачу не направляв і домовленості з відповідачем такої не було, додатковий договір був складений в односторонньому порядку без відома позивача. На руки другого екземпляру позивач не отримував і особисто не знав про те, що був ще і оформлений додатковий договір № 1 до договору оренди земельної ділянки № 33 від 18.01.2006 року. Весь цей час додатковий договір знаходився у відповідача, поки він не розпочав процедуру виходу із оренди земельної ділянки, де змушений був витребувати свій екземпляр договору. Отримавши на руки додатковий договір № 1 він виявив підроблений підпис від свого імені і вважає його недійсним, так як, підписується зовсім по іншому. Просив суд визнати недійсним додатковий договір № 1 до договору оренди землі від № 33 від 18 січня 2006 року, укладений між ним і відповідачем, терміном на 15 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Позивач судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. Просив стягнути з відповідача понесені судові витрати та витрати на проведення судової експертизи. В разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення.
Представник ТОВ АФ «Кочубій» повідомлений належним чином в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі письмових доказів.
Дослідивши матеріали цивільної справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4,86 га відповідно до державного акту на право на земельну ділянку серії Р1 № 322580, яка розташована на території Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.8,28/.
03.12.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі, загальною площею 4,86 га, терміном на десять років зі сплатою орендної плати в розмірі 1,5 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, який був зареєстрований у Новоархангельському відділі Кіровоградської регіональної філії ДЗК 06.03.2006 року за № 33 /а.с.5-6,25-27/.
18.01.2006 року від імені позивача з відповідачем був укладений додатковий договір № 1 до договору оренди землі № 33 від 18.01.2006 року, строком на 15 років, який зареєстровано у Новоархангельському відділі Кіровоградської регіональної філії ДП Центру ДЗК 14.09.2007 року за № 379 /а.с.7,30/.
Суд звертає увагу на те, що договору оренди землі від 18.01.2006 року на дослідження суду надано не було, також не було надано інших договорів оренди землі, які можливо укладались між сторонами, а тому суд вважає, що орендарем при укладенні додаткової угоди було допущено технічну описку у зазначенні дати укладання основного договору оренди землі /а.с.5-6,8,25-27,28/.
Статтями 14, 18, 20 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди укладається у письмовій формі і набуває чинності після його державної реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Зазначена норма відповідає принципу свободи договору, передбаченому у ст. 6 та ст. 627 ЦК України. Крім того, вказані норми кореспондуються із ч. 3 ст. 203 ЦК України, що визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоду встановленої форми.
Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5-6 ст. 203 ЦК України.
Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За клопотанням позивача ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 05.11.2015 року у справі була призначена судово-почеркознавча експертиза /а.с.43-44/.
Згідно з висновком експерта № 2054 від 09.12.2015 року підпис в додатковому договорі № 1 від 07.09.2007 року до договору оренди землі № 33 від 18.01.2006 року укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Кочубій» в особі директора ОСОБА_2 зареєстрованому у Новоархангельському відділі КФДПЦДЗК від 14.09.2007 року за № 379, виконаний не самим ОСОБА_1, а іншою особою без наслідування підпису /а.с.46-48/.
Відповідачем не надано жодного доказу, який би спростовував висновок експертизи.
Отже, враховуючи те, що оспорюваний додатковий договір позивач не підписував, повноваження на це іншій особі не надавав, суд приходить до висновку, що відсутність волевиявлення власника земельної ділянки, що є підставою для визнання договору недійсним з моменту його укладання (ст. ст. 203, 215 ЦК України).
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні судові витрати /а.с.1,53/.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 14 ,16, 18, 20 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 6, 15, 203, 207, 215, 627, 638, 641, 642, 1212 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 15, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд
Цивільний позов ОСОБА_1 до ТОВ АФ «Кочубій» про визнання додаткового договору до договору оренди землі недійсним задовольнити в повному обсязі.
Визнати недійсним додатковий договір № 1 до договору оренди землі № 33 від 18 січня 2006 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Кочубій» в особі директора ОСОБА_2, терміном на 15 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого у Новоархангельському відділі Кіровоградської філії ДП Центр ДЗК 14.09.2007 року за № 379.
Стягнути з ТОВ АФ «Кочубій» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 243 /двісті сорок три/ грн. 60 коп.
Стягнути з ТОВ АФ «Кочубій» на користь ОСОБА_1 понесенні витрати по оплаті судово-почеркознавчої експертизи в сумі 2211 /дві тисячі двісті одинадцять/ грн. 84 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоархангельський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя Новоархангельського

районного суду ОСОБА_3