Справа № 367/6957/15-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Саранюк Л. П.

при секретарі Данюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинум банк» про захист прав споживачів, стягнення коштів та моральної шкоди, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» укладено Договір №3001/840 від 25.06.2015р. про розміщення вкладу «Готівка щомісяця».

У відповідності до даного ОСОБА_2 прийняв від неї на Вкладний рахунок грошову суму у розмірі 9000 доларів (Девять тисяч доларів США 00 центів) та зобовязався повернути його на умовах та порядку, передбачених ОСОБА_2.

Також, у відповідності до вищезазначеного ОСОБА_2 на її імя в ПАТ «ПтБ» було відкрито поточний/картковий рахунок №3001.

23.07.2015 р. за її заявою всю суму депозиту їй було достроково повернуто та зараховано на поточний рахунок.

05 серпня 2015 р. вона через свого представника за довіреністю, звернулась до ПАТ «ПтБ» з письмовою заявою про видачу всіх коштів, що знаходяться на її рахунку в ПАТ «ПтБ» в сумі 9000 (девять тисяч) доларів США готівкою через касу банку.

У відповідь на дану заяву отримано лист від 17.08.2015 р. № 60-07-02/18111 за підписом начальника відділу клієнтської кореспонденції ОСОБА_3 в якому міститься посилання на Постанову Правління національного банку України №354 від 03.06.2015р. та зазначається, зокрема, що «зараз існує напружена ситуація з наявністю доларів в касах всіх банків України», «... ми продовжуємо виконувати свої зобовязання в межах купленого готівкового долара США та намагаємось задовольнити всіх Клієнтів Банку» та висловлено пропозицію «альтернативних варіантів» для вирішення ситуації, як розмістити гроші на депозитному рахунку або забрати кошти в національній валюті у касі за встановленим поточним курсом.

Тобто у цій відповіді відповідач фактично визнає той факт, що її гроші їй не повернуто та перспектив їх повернення не вказано.

Менеджери Банку в усній формі неодноразово повідомляли лише про те, що грошей немає.

Що стосується Постанови Правління національного банку України №354 від 03.06.2015р. «Про регулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», (що діяла до 04.09.2015р.), то у відповідності до неї, - уповноважені банки зобовязані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ.

Проте, навіть цієї суми - 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ, їй відповідачем - ПАТ «ПтБ» на протязі з 05.08.2015р. по даний час видано не було.

Розрахунок суми пені: прострочення виконання зобовязання з 05.08.2015 р. дня подання заяви до ПАТ «ПтБ» про видачу коштів до 24.09.2015 року, дня направлення позовної заяви до суду, - 49 календарних днів, за один день 3% від суми 9000 доларів США складають 270 доларів США, за 49 днів складає - 13230 (тринадцять тисяч двісті тридцять) доларів США.

Крім того, фактичне позбавлення її законного права на вільне користування та розпорядження, належними їй коштами, безпідставне невиконання умов ОСОБА_2 та ігнорування з боку відповідача її законних прав негативно впливає та травмує її психоемоційний стан.

Маючи свої власні кошти на рахунку відповідача вона вимушена позичати у родичів та знайомих, все це призводить до погіршення самопочуття, викликає суттєві моральні страждання, а отже спричиняє моральну шкоду.

Враховуючи характер порушення її законних прав, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав їй моральної шкоди, вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача у відшкодування, завданої їй моральної шкоди 20000 гривень.

У звязку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на її користь 9000 (девять тисяч) доларів США, у валюті вкладу - доларах США, що знаходяться на її рахунку в ПАТ «ПтБ», пеню у розмірі 3% за кожен день прострочення відповідачем зобовязань у розмірі 9000 доларів США, з 05.08.2015 р. до 24.09.2015 року,- 49 календарних днів, за один день 3% від суми 9000 доларів США складають 270 доларів США, за 49 днів складає - 13230 (тринадцять тисяч двісті тридцять) доларів США, заподіяну моральну шкоду у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

В судове засідання позивач та представник позивача не зявився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений, про що свідчить заява в матеріалах справи з проханням слухати справу в його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду письмові заперечення.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення.

Так, у судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» укладено Договір №3001/840 від 25.06.2015р. про розміщення вкладу «Готівка щомісяця».

У відповідності до даного ОСОБА_2 прийняв від позивачки на Вкладний рахунок грошову суму у розмірі 9000 доларів (Девять тисяч доларів США 00 центів) та зобовязався повернути його на умовах та порядку, передбачених ОСОБА_2.

Також, у відповідності до вищезазначеного ОСОБА_2 на імя позивачки в ПАТ «ПтБ» було відкрито поточний/картковий рахунок №3001.

Відповідно до виписки по особових рахунках позивача банк повністю виплатив їй суму вкладу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 614 ЦК особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Невчасна видача коштів Позивачу пов'язана з обмеженнями щодо видачі готівкових коштів в іноземній валюті, які були введені Національним банком України.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Нормативно-правові акти НБУ видаються у формі постанов Правління НБУ, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління НБУ.

Нормативно-правові акти НБУ, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до п. 6 Постанови Правління НБУ від 03.06.2015 року №354 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

04.09.2015 року набула чинності Постанова Правління НБУ від 03.09.2015 року №581 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України». 05.12.2015 року набула чинності Постанова Правління НБУ від 04.12.2015 року №863 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України». Пункти б даних Постанов містять аналогічні вимоги.

Отже, існує напружена ситуація з наявністю доларів США в касах всіх банків України. Підкріплення кас Банку відбувається шляхом купівлі готівкового долара США у банків-контрагентів, що уповільнює процес забезпечення кас готівкою.

Таким чином, у зв'язку з наявними обмеженнями щодо видачі грошових коштів з поточних рахунків, грошові кошти у Банку видавалися Позивачу виключно відповідно до встановлених НБУ обмежень, оскільки ОСОБА_2 зобов'язаний виконувати усі вимоги та вказівки Національного банку України.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з Банку пені.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення пені за кожен день прострочення повернення депозитного вкладу, Позивач посилалася на п. 5 ст. 10 Закону України „Про захист прав споживачів", яким передбачено, що у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надати послуги) згідно з договором, за кожен день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3 % від вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Проте до правовідносини між Банком та Позивачем, які виникли з приводу депозитного договору, Закон України „Про захист прав споживачів" застосовується лише в частині, не врегульованій нормами ЦК України та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності. Оскільки неустойка у виді пені в якості забезпечення виконання Банку грошових зобов'язань за ОСОБА_2 вкладу та ОСОБА_2 рахунку умовами даних договорів не передбачалась, то і правових підстав для її стягнення немає.

Суд вважає, що також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з Банку моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при розгляді спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Пунктом 9 даної Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Однак у своїй позовній заяві Позивач не вказує, в чому саме полягає моральна шкода та не зазначає, з чого він виходить, вказуючи суму саме 20 000,00 грн. Позивач на підтвердження погіршення її самопочуття не надає жодного доказу, а також не надає інших доказів, які б підтверджували факт заподіяння Позивачу моральної шкоди.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 57, 119, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4