Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 2-4695/10 Головуючий у 1 інстанції: Нещеретна Л.М.
Номер провадження 22-ц/778/963/16 Суддя-доповідач: Бабак А.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Каракуші К.В.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2010 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 26 листопада 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № КФ 407-07/Б, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 9 000,00 грн. на споживчі потреби, з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 24% річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 25 листопада 2010 р. згідно графіку, який є невід'ємною частиною Кредитного договору.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі.

Проте, в порушення умов кредитного договору ОСОБА_3 не були сплачені відсотки за користування кредитом за період з 27.01.2009р. по 26.02.2010р., з 27.03.2010р. по 26.04.2010р. та за період 27.07.2010р. по 17.08.2010р. включно, а також постійно порушуються умови кредитного договору щодо повернення частини кредиту згідно графіку, встановленого в додатку № 1 до кредитного договору за період з 27.12.2008р. по 17.08.2010р. включно.

Станом на 17.08.2010р. заборгованість ОСОБА_3 становить 6 494,23 грн., з них: заборгованість за кредитом - 5 227,46 грн., заборгованість по відсотках - 1 266,77 грн.

Крім того, на підставі пункту 3.2.10. кредитного договору відповідач зобов'язана сплатити на користь банку пеню в сумі 1 140,04 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 7634,27 грн., витрати на оплату державного мита у розмірі 76,34 грн. та витрати на оплату інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2010 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість по кредитному договору №КФ 407-07/Б від 26 листопада 2007 року у сумі 7634,27 грн., суму державного мита, сплачену позивачем при зверненні до суду, у розмірі 76,34 грн., витрати на інформаційно-технічний розгляд справи у розмірі 120 грн., а всього стягнуто 7830,61 грн.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2015 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки, вона належним чином не була повідомлена про час та місце розгляду справи, так як була відсутня за місцем проживання з поважних причин - здійснювала догляд за хворим батьком,я кий проживає в іншому місті. Крім того, позивач не надав належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, нарахування пені, не зазначено за який період вона нарахована та в якій сумі.

Просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в частині стягнення пені зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 листопада 2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № КФ 407-07/Б. За умовами цього договору позивач надав ОСОБА_3 кредит у сумі 9000 гривень строком до 25.11.2010 року, а ОСОБА_3 зобов'язалася своєчасно повернути кредит, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% річних (а.с.7-16).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 взяті на себе обов'язки щодо погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом відповідно до умов договору виконала частково, у зв'язку з чим станом на 17.08.2010 року допустила заборгованість по сплаті кредиту у сумі 5227,46 грн. та по сплаті відсотків у сумі 1266,77 грн., яку стягнув з відповідача.

Крім цього, стягнув пеню за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 1140,04 грн. Загальна сума стягнення склала 7634,27 грн.

Однак, з висновком суду про стягнення пені у сумі 1140,04 грн. погодитися не можна виходячи з наступного.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України укладений між сторонами договір є обов'язковим для виконання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань.

Відповідно ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або інших умов та вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, яка з огляду на положення статті 1054 ЦК України застосовується до відносин за кредитним договором, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктами 2.4.1., 2.4.2. кредитного договору від 26 листопада 2007 року, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі ББанк) та ОСОБА_3 передбачено, що позичальник зобов'язалася щомісячно до дати, встановленої в Графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій суми чергового погашення відповідної частини Кредиту, процентів, встановлених в графіку (а.с. 7).

Згідно з пунктом 3.2.5. зазначеного договору кредитор має право вимагати дострокового виконання зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник протягом чотирнадцяти днів від дати отримання вимоги Банку про надання забезпечення виконання зобов'язання, згідно з п.3.2.5. цього договору, його не надасть (шляхом укладення відповідного Договору) або запропоноване забезпечення не влаштує Банк, а п.3.2.6 передбачено дострокове повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим договором (а.с. 8).

Враховуючи, що відповідач порушила умови кредитного договору та з грудня 2008 року перестала своєчасно погашати суму кредиту та відсотки, у позивача виникло право на дострокове витребування кредиту.

Відповідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно умов п. 3.2.10. кредитного договору від 26.11.2007 року, на який посилається Банк у позовній заяві, Банк зобов'язаний стягувати з Позичальника неустойку за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору (а.с.8).

Із наданого до позовної заяви розрахунку не вбачається за який період, із якої суми, яких прострочених платежів розрахована сума пені (а.с.18).

Таким чином, позивач, в порушення вимог ст. 10 ЦПК України, на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення суми пені не надав належних та допустимих доказів, не надав розрахунок, який відповідав би розміру пені, що заявлена до стягнення з відповідача, а в силу ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження, тому рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 суми пені у розмірі 1104,04 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Інші доводи апеляційної скарги є неспроможними та не містять під собою правового підґрунтя. Рішення суду про стягнення суми заборгованості за кредитом у сумі 5227,46 грн. та заборгованості по процентам у сумі 1266,77 грн. є законним та обґрунтованим. Загальна сума заборгованості яка підлягає стягненню за рішенням суду становить 6494,23 грн. (5227,46+1266,77). Підстав для зміни чи скасування рішення суду в цій частині судова колегія не вбачає.

Доводи апелянта про те, що вона не була повідомлена про час та місце розгляду справи судова колегія приймає до уваги, однак, дані обставини не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення визначені ст. 309 ЦПК України, серед яких, така підстава, як не повідомлення про час та місце розгляду справи відсутня.

Керуючись ст.ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» штрафних санкцій у вигляді пені в сумі 1140,04 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у сумі 1140,04 грн. з ОСОБА_3.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: