Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Гончаренко М.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє від свого імені та імені та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання осіб такими, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, яка діє від свого імені та імені та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання осіб такими, що втратила право користування жилим приміщенням.

В позовній заяві вказує, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності квартира за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 131-6, кв. 12, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.09.2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 768.

Відповідно до п. 14 договору продавець взяла на себе зобовязання передати спірну квартиру позивачу, що нею було виконано й зняти себе та всіх зареєстрованих осіб за адресою спірної квартири, що нею фактично не було виконано.

Так, відповідачка ОСОБА_2 не мала часу на зняття з реєстрації себе та інших зареєстрованих осіб за адресою спірної квартири, так як була вимушено миттєво уїхати на роботу за місцем свого фактичного проживання - до Сполучених Штатів Америки, що підтверджується заявою, посвідченою нотаріально 27.09.2016 року.

В адресованій до суду письмовій заяві вона не заперечує проти задоволення позовних вимог щодо зняття її з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири та щодо зняття з реєстраційного обліку членів її родини: ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В звязку з тим, що на теперішній час вона не має можливості зняти з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири відповідачів позивач вимушена звернутися до суду.

Позивач просить усунути їй перешкоди в здійсненні права користування власністю - квартирою №12 в будинку №131 -б по вул. Перемоги в м. Запоріжжі та визнати ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_3, такими, що втратили право користування квартирою №12 в б. 131 - б по вул. Перемоги в м. Запоріжжя.

В судове засідання позивач не зявилася, представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі.

В судове засідання відповідачів не зявилися, надали нотаріально посвідчену заяву про визнання позову.

В судове засідання представник третьої особи не зявився, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира №12 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 131-6, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.09.2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 768.

Відповідно до п. 14 договору відповідач ОСОБА_2 взяла на себе зобовязання передати спірну квартиру ОСОБА_1, що нею було виконано й зняти себе та всіх зареєстрованих осіб за адресою спірної квартири.

Згідно нотаріально посвідченої заяви від 27.09.2016 року реєстровий номер №467 ОСОБА_2 не заперечує проти визнання її та своїх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою м.Запоріжжя, вул.. Перемоги, 131 б кв.12.

Відповідності зі ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст.401,403 ЦК України право користування чужим майном /сервітут/ може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб. Сервітут визначає обсяг прав щодо користування чужим майном.

Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону .

При цьому, у відповідності до п.4 ч.1 ст.406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

У відповідності до ст.ст.526,530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином та у строк, зазначений в договорі.

У відповідності до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обовязок надання яких покладається на сторони по справі.

В даному випадку встановлено, що позивач у встановленому законом порядку набула право власності на спірну квартиру. Відповідач ОСОБА_2 передала позивачу своє право власності на вказану квартиру, таким чином, втратила і право користування квартирою.

Крім того, відповідачі у спірній квартирі вже більше сими років не проживають, а мають постійне місце проживання за кордоном, що підтверджується посвідкою на постійне проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в США, резидент з 28.02.2010 року; посвідкою на постійне проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в США, резидент з 28.02.2010 року; посвідкою на постійне проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в США, резидент з 28.02.2010 року; довідкою про те, що ОСОБА_4 з 27 березня 2015 року по теперішній час працює в США; довідкою з середньої школи імені ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_3, 25.06.2004 року навчається в СПІА з 2015 року; догові про оренду житла в США.

Крім того, згідно розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району за № 854 від 23.09.2016 року, надано згоду ОСОБА_2 на продаж спірної квартири при наявності факту реєстрації за її адресою дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, так як дитина фактично проживає в США.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою статті 321 ЦК України закріплено непорушність права власності в тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 такими, що втратили, право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.317,321,383,391 ЦК України, ст.ст. 10,11,88,209,212,214,215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє від свого імені та імені та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання осіб такими, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в здійсненні права користування власністю - квартирою №12 в будинку №.131 „б по вул. Перемоги в м.Запоріжжі шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування квартирою №12 в будинку №131 б по вул. Перемоги в м. Запоріжжя.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: А.В.Воробйов