Ухвала

іменем україни

22 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Маляренка А.В., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із вищезазначеною заявою, в якій посилалися на те, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 1 листопада 2011 року з них як з поручителів було стягнуто солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 3 620 024 грн 21 коп. заборгованості та 1 820 грн судових витрат. На підставі цього судового рішення районним судом були видані чотири виконавчих листа, а відповідним органом виконавчої служби було відкрито виконавчі провадження.

Крім того, виконавчою службою були відкриті виконавчі провадження і за судовим наказом господарського суду Миколаївської області від 14 грудня 2010 року про стягнення на користь банку цього ж кредитного боргу солідарно з ТОВ «Агро-Інгресс» та ТОВ «Терра-юг».

Заявники посилаючись на те, що за кожним судовим рішенням може бути видано лише один виконавчий лист, а наявність декількох виконавчих листів порушує їхні права, просили визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані Корабельним районним судом м. Миколаєва у справі № 2-245/2011 за рішенням цього ж суду від 1 листопада 2011 року, а також закрити виконавчі провадження, що були відкриті на їх підставі.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2016 року, у задоволенні заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постановлені ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені вимоги до виконавчого документа. Частина 2 цієї норми передбачає, що у разі якщо рішення ухвалене на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, у виконавчому документі зазначаються один боржник та одинстягувач,а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у разі якщо рішення ухвалене проти кількох солідарних відповідачів, суд видає виконавчі листи щодо кожного боржника з зазначенням, що їх обов'язок є солідарним.

Встановивши, що рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 1 листопада 2011 року передбачає солідарний обов'язок боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_5, і на його підставі видано два виконавчих листа щодо кожного боржника окремо з зазначенням їх солідарного обов'язку, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність порушень при видачі виконавчих листів та відсутність інших обставин, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цими виконавчими документами.

Отже, постановляючи оскаржувані ухвали, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
А.В. Маляренко О.М. Ситнік

Колегія суддів: