ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________

2/381/199/16
381/101/16-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зупинення виплати одноразової допомоги гарантованої державою у разі загибелі військовослужбовців, -

ВСТАНОВИВ:
12 січня 2016 року позивач звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Фастівського об`єднаного міського військового комісаріату про зупинення виплат одноразової допомоги гарантованої державою у разі загибелі військовослужбовців. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 вересня 2015 року під час виконання службового завдання загинув її цивільний чоловік ОСОБА_3 , від якого вона чекає дитину. Від першого шлюбу ОСОБА_3 мав доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця.

У зв`язку з тим, що батьківство ОСОБА_3 відносно її дитини не встановлено, тому просить зупинити виплату одноразової грошової допомоги державою у разі загибелі військовослужбовця, який приймав участь у зоні антитерористичної операції ОСОБА_5 , яка є представником неповнолітньої доньки загиблого, ОСОБА_4 до народження їхньої спільної дитини та встановлення батьківства.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на вищевказані обставини, просила позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала, надала письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що Фастівський об`єднаний міський військовий комісаріат не наділено повноваженнями щодо зупинення виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців Збройних Сил України, тому просить у задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;

Розмір одноразової грошової допомоги визначений у ст. 16-2 вказаного Закону та становить 500-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 та лікарського свідоцтва про смерть № 222 (а.с. 4, 5).

Відповідно до повідомлення про смерть від 18.09.2015 року, ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в Донецькій області, Волноваському районі селі Старогнатівка під час виконання службового завдання (а.с. 13).

Так, відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, є члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З матеріалів справи та пояснень позивачки відомо, що ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_6 , який рішенням Подільського районного суду міста Києва 31 липня 2012 року було розірвано.

ОСОБА_3 від шлюбу з ОСОБА_6 мають доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 16), а тому згідно з Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» донька загиблого має право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, як на обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що вона та ОСОБА_3 з вересня 2014 року проживали разом за адресою АДРЕСА_1 , на підтвердження чого надаючи довідку № 25 від 12 листопада 2015 року, завірену головою КСОН Фастів-2, розписки свідків від 11.11.2015 року. (а.с. 10-12). №1498.

Позивачка зазначає, що в період перебування ОСОБА_3 у відпустці з 14 серпня по 24 серпня 2015 року вона завагітніла, про що свідчать довідки з Фастівської Центральної районної лікарні. (а.с. 6-8).

Наведене, на думку позивачки, свідчить про те, що народження їх спільної з ОСОБА_3 дитини дасть їй право претендувати в інтересах дитини на отримання частини одноразової допомоги.

Суд вважає вимоги позивача такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, з огляду на наступне.

Поняття фізичної особи визначає ст. 24 ЦК України, відповідно до якої людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Під правоздатністю традиційно розуміють здатність бути суб`єктом права, тобто мати визначені права та обов`язки. Згідно ст. 25 ЦК правоздатність - це належне кожній фізичній особі і невід`ємне від неї право, яке полягає в здатності мати будь-які права та обов`язки, що допускаються законом.

Важливе значення для розкриття сутності цивільної правоздатності мають два юридичні факти - момент її виникнення та припинення.

Згідно із ч. 2 ст. 25 ЦК момент виникнення правоздатності пов`язується з фактом народження дитини. Момент народження визначається відповідно до даних медицини. Згідно із ч. 4 ст. 25 ЦК правоздатність фізичної особи припиняється в день її смерті.

Таким чином, цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Жодні інші обставини, крім народження і смерті, не тягнуть за собою виникнення і припинення правоздатності.

Оскільки вимоги позивача у спірних правовідносинах пов`язані з майбутніми особистими майновими правами на даний час ненародженої дитини, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні заявлених вимог, оскільки вони є передчасними і не породжують юридичні наслідки, так як силу ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність ненародженої дини ще не виникла.

Крім того, крім самого факту народження дитини правове значення для позивачки для отримання одноразової допомоги має встановлення факту батьківства ОСОБА_3 , або встановлення факту її проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем на момент смерті останнього.

Тобто, вирішенню спірного питання про наявність у позивачки права на отримання одноразової допомоги передують певні обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що за відсутності ухвалених рішень суду про визнання фактів батьківства та проживання однією сім`єю, право на отримання грошової допомоги відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» після смерті ОСОБА_3 позивачка не має, що обумовлює безпідставність заявлених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 3, 6, 10, 60, 212-215, ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволені позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зупинення виплати одноразової допомоги гарантованої державою у разі загибелі військовослужбовців відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 29 лютого 2016 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова