АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7123/16 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Бездітко В.М.

при секретарі Калюжній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 07 жовтня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніфуд Інтернешнл» про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніфуд Інтернешнл» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» вказував, що 27 вересня 2012 року між ним та ТОВ «Юніфуд Інтернешнл» укладено договір кредитної лінії за умовами якого Банк надав кредит товариству в сумі 471 грн. зі сплатою 27,99 % за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 26 вересня 2015 року включно. На забезпечення виконання умов кредитного договору 27 вересня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, предметом якого стала 4-х кімнатна квартира №13, загальною площею 81,00 кв.м., житловою площею 55,3 кв.м., по проспекту Леніна, 10 у місті Харкові. Зобовязання за кредитним договором ТОВ «Юніфуд Інтернешнл» належним чином не виконує, станом на 14 серпня 2015 року заборгованість за договором складає 71 803,53 грн.

Тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, ПАТ «Дельта Банк» просив суд в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 27 вересня 2012 року в розмірі 71 803,53 грн., яка складається з 11 712,14 грн. - заборгованість по процентам, 3 395,23 грн. пеня, 176,16 грн. 3% річних та 56 520 грн. штраф, - звернути стягнення за іпотечним договором шляхом продажу на прилюдних торгах у виконавчому провадженні стала 4-х кімнатної квартири №13, загальною площею 81,00 кв.м., житловою площею 55,3 кв.м., по проспекту Леніна, 10 у місті Харкові за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 заперечувала проти позову, вказувала, що за договором кредиту заборгованість була погашена достроково 06 лютого 2015 року, штрафні санкції Банком нараховувалися вже після повного погашення заборгованості. Крім того, вона не отримувала від Банку повідомлення про дострокове погашення заборгованості, Банк не звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості з ТОВ «Юніфуд Інтернешнл», тому вимоги Банку про звернення стягнення є передчасними. ОСОБА_1 наполягала на застосуванні строку позовної давності до вимог про стягнення неустойки в один рік та виключити суму штрафу в розмірі 27 860 грн. з обсягу заборгованості в рахунок погашення якої Банк просить звернути стягнення на предмет іпотеки.

Представник ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково; просив суд застосувати позовну давність та виключити суму штрафу 18 840 грн. з обсягу заборгованості, в рахунок погашення якої Банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки; зменшити загальну суму неустойки до 20 000 грн. та звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за договором кредиту від 27 вересня 2012 року в розмірі 20 005,35 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 07 жовтня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. В рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Юніфуд Інтернешнл» за кредитним договором від 27 вересня 2012 року в розмірі 31 888,30 грн. станом на 14 серпня 2015 року, з яких сума заборгованості по процентам складає 11 712,14 грн., сума 3% річних від суми прострочених процентів складає 176,16 грн., розмір штрафу складає 20 000 грн., - звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 27 вересня 2012 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1, квартиру №13 по проспекту Науки (Леніна), 10 у місті Харкові, що належить на праві власності ОСОБА_1 та складається з чотирьох кімнат, загальною площею 81,00 кв.м., житловою площею 55,3 кв.м., шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження» з початковою ціною предмета іпотеки для подальшої його реалізації 1 840 000 грн., але не нижче за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 318,89 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції, просила резолютивну частину рішення викласти в такій редакції: «В рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Юніфуд Інтернешнл» за кредитним договором від 27 вересня 2012 року в розмірі 20 005,35 грн. станом на 14 серпня 2015 року, з яких: сума заборгованості по процентам складає 5,27 грн., сума 3% річних від суми прострочених процентів складає 0,08 грн., розмір штрафу складає 20 000грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 27 вересня 2012 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1, квартиру №13 по проспекту Науки (Леніна), 10 у місті Харкові, що належить на праві власності ОСОБА_1 та складається з чотирьох кімнат, загальною площею 81,00 кв.м., житловою площею 55,3 кв.м., шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження» з початковою ціною предмета іпотеки для подальшої його реалізації 1 840 000 грн., але не нижче за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі; вказує, що судом першої інстанції необґрунтовано включено в обсяг суми заборгованості 11 706,87 грн. суми підвищених процентів та 3% річних за їх несплату в сумі 176,08 грн.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що загальна сума заборгованості за договором кредиту від 27 вересня 2012 року складає 31 888,30 з урахуванням застосування п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України та ч.3 ст.551 ЦК України, в рахунок якої слід звернути стягнення на предмет іпотеки.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 27 вересня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Юніфуд Інтернешнл» укладено договір кредитної лінії за умовами якого Банк надав кредит товариству в сумі 471 грн. зі сплатою 27,99 % за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 26 вересня 2015 року включно.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

На забезпечення виконання умов кредитного договору 27 вересня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, предметом якого стала 4-х кімнатна квартира №13, загальною площею 81,00 кв.м., житловою площею 55,3 кв.м., по проспекту Леніна, 10 у місті Харкові.

За змістом статті 1 Закону «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобовязання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобовязанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобовязання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобовязань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобовязання (взаємні права й обовязки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобовязанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобовязанням).

Виконання забезпечувального зобовязання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобовязання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права.

Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріали справи свідчать, що станом на 14 серпня 2015 року заборгованість за кредитним договором складає 71 803,53 грн., з яких:

-сума заборгованості за кредитом 0,00 грн.;

-в тому числі за строковим кредитом 0,00 грн.;

-за простроченим кредитом 0,00 грн.;

-сума заборгованості по процентам 11 712,14 грн.;

-в тому числі за строковим процентам 0,00 грн.;

-за простроченими процентами 11 712,14 грн.;

-розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 0,00 грн.;

-сума 3% річних від суми простроченого кредиту 0,00 грн.;

-розмір пені за несвоєчасне повернення процентів 3 395,23 грн.;

-сума 3% річних від суми прострочених процентів 176,16 грн.;

-розмір штрафу 56 520 грн.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із застосування п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України та ч.3 ст.551 ЦК України та визначив, що сума заборгованості за договором кредиту складає 31 888,30 грн., з яких: 11 712,14 грн. сума заборгованості по процентам; 176,16 грн. сума 3% річних від суми прострочених процентів та 20 000 грн. розмір штрафу.

У разі порушення забовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що просрочив, якщо він не приступив до виконання забовязання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку».

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст. 33, ч. 1; 39, ч. 1 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 року в справі № 6-1205цс15, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам ст.ст. 38, ч. 6, 39 Закону України "Про іпотеку" і положенням ст. 215, ч. 1, п. 4 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

При цьому суд повинен зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Згідно зі ст.ст. 38, ч. 6; 43, ч. 2 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм статей 38, 39 Закону України "Про іпотеку", слід дійти висновку, що у розумінні норми ст. 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою ст. 38 цього Закону.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом України також у постановах від 27.05.2015 року (справа № 6-61цс15), від 07.10.2015 року (справа № 6-1935цс15) та від 21.10.2015 року (справа № 6-1561цс15).

Висновком субєкта оціночної діяльності про визначення ринкової вартості майна ТОВ «Е.Р.С.Т.Е.» від 16 лютого 2016 року ринкова вартість предмету іпотеки, чотирьохкімнатної квартири №13 по пр.. Леніна (Науки), 10 у місті Харкові, що належить ОСОБА_1 на праві власності, становить 1 840 000 грн. (а.с. 112).

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Посилання ОСОБА_1 на неправомірне застосування підвищеної процентної ставки та санкцій за її несплату, спростовуються умовами кредитного договору, а саме, п.п. 1.1.3 кредитного договору, який передбачає зміну процентної ставки без додаткового двостороннього погодження за порушення умов п.п. 3.3.16 кредитного договору, що були допущені боржником.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді