Справа № 466/2669/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2016 р. Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Невойта П.С.

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі с/з ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Львівського автотранспортного підприємства - 14630» до ОСОБА_5 про відшкодування заподіяних збитків

УСТАНОВИВ:

17.03.2016 року ПАТ «Львівське автотранспортне підприємство - 14630» звернулося до суду з

позовною заявою до ОСОБА_5, в якому просить стягнути з ОСОБА_5 18 927, 36 грн. заподіяних збитків та 1378, 00 грн. сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначала про те, що 26 жовтня 2015 р. у м. Львові на перехресті вул. Мазепи та вул. Миколайчука за участю автомобіля НОМЕР_1, що належить ПАТ "Львівське АТП - 14630" та автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_6, мала місце дорожньо - транспортна пригода під керуванням водія ОСОБА_5

Внаслідок зіткнення транспортний засіб ПАТ "Львівське АТП - 14630" зазнав пошкодження, а саме: було розбито вітрове скло та передній бампер автобусу марки Богдан-А601.10 д.н.з. НОМЕР_3.

26.10.2015 р. ПАТ "Львівське АТП - 14630" повідомило патрульну полінію м. Львова про настання ДТП.

Вина ОСОБА_5 підтверджується складеною патрульною поліцією схемою пригоди, в якій зазначено, що ОСОБА_5 недотримався безпечної дистанції, внаслідок чого в*їхав в транспортний засіб, який був попереду, а також повністю визнав свою вину.

08 грудня 2015 р. відповідачем вчинено цивільно-правовий правочин, внаслідок якого відповідач зобов'язався повністю відшкодувати ПАТ "Львівське АТП 146.30" заподіяні ним збитки .

Згідно калькуляції ПАТ "Львівське АТП - 14630" вартість заподіяних збитків становить: вартість вітрового скла - 14160,00 грн.; ремонтні роботи - 2000 грн.; вартість матеріалів - 1767,36 грн.; ремонт переднього бампера - 1000, 00 грн., загальна сума шкоди становить 18927, 36 грн.

Будучи у суді представник позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від 01.04.2016

року (а.с.11) позов підтримав з підстав, наведених у ньому.

Відповідач ОСОБА_5 будучи у суді позов аперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях (а.с.20,21), в останнє судове засідання не прибув та довірив представляти свої інтереси ОСОБА_2, який діє згідно довіреності від 13.06.2016 року (а.с.29) та адвокату ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 05.08.2016 року та ордеру (а.с.118,119. В останнє судове засідання позивач не прибув, хоча належним чином був повідомлений, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому суд вважає, що розгляд справи слід проводити у його відсутності.

Представники відповідача будучи у суді позов заперечили, з підстав наведених у письмових запереченнях від 15.08.2016 року та поясненнях у судових дебатах.

Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 згідно наказу № 169 від 05.11.2014 року (а.с.24) працював водієм автотранспортних засобів 3-го класу для роботи на автобусах всіх марок з повною матеріальною відповідальністю за касові документи.

У відповідності до наказу № 37 від 04.03.2016 року ОСОБА_5 звільнений з 05.03.2016 року з роботи за власним бажанням (а.с.25).

26 жовтня 2015 р. у м. Львові на перехресті вул. Мазепи та вул. Миколайчука за участю автомобіля НОМЕР_1, що належить ПАТ "Львівське АТП - 14630" під керівництвом водія ОСОБА_5 та автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_6, сталася дорожньо - транспортна пригода, про що було складено повідомлення про ДТП (а.с.3). Внаслідок зіткнення транспортний засіб ПАТ "Львівське АТП - 14630" зазнав пошкодження, а саме: було розбито вітрове скло та передній бампер автобусу марки Богдан-АбО 1.10 д.н.з. НОМЕР_3.

Вина ОСОБА_5 у вчиненій ДТП підтверджується складеною патрульною поліцією схемою пригоди, а саме: ОСОБА_5 недотримався безпечної дистанції, внаслідок чого вїхав в транспортний засіб, який був попереду. Свою вину відповідач не заперечив і будучи у судовому засіданні.

У відповідності до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами.

Згідно ст.132 Кодексу за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Будучи у суді представник позивача та відповідач не заперечували того факту, що після ДТП ОСОБА_5 працював на підприємстві як слюсар та допомогав у проведенні ремонту пошкодженого автомобіля, який був відремонтований за кілька днів і продовжував експлуатуватися, що вбачається з долучених до справи подорожніх листів.

Слід також зазначити, що відповідач не підпадає під перелік випадків, передбачених ст.134 Кодексу, згідно якої працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.

Як убачається з позовної заяи, позивач звертаючись до суду як на підставу задовлення позовних вимог посилається на вимоги статтей 1166,1172,1188 ЦК України щодо відшкодування завданих збитків та розписку від 08.12.2015 року (а.с.4).

З урахуванням того, що відповідач перебував з позивачем у трудових відносинах, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає.

Згідно ст.88 ЦПК України, у разі відмови у задоволення позову, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

у позові ПАТ «Львівське автотранспортне підприємство - 14630» до ОСОБА_5, про стягнення 18 927, 36 грн. заподіяних збитків та 1378, 00 грн. сплаченого судового збору - відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова

Суддя ОСОБА_7