Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/621/16-ц
Провадження № 2/499/382/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
"13" вересня 2016 р. смт. Іванівка
Іванівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Погорєлова І.В., при секретарі судового засідання Дібровій О.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка справу за позовом публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявився, заяв та клопотань до суду не надавав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин.
Приймаючи до уваги згоду позивача та неявку відповідача судом 13 вересня 2016 року відповідно до вимог ст.224 ЦПК України винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, розмір яких визначається сторонами у кредитному договорі з урахуванням вимог ст. 1056-1 ЦК України.
Згідно з ст.526 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).
Судом встановлено, що позивач та відповідач 26.04.2011 р. року уклали договір, згідно з яким відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 8000 грн., що підтверджується копією договору, доданим до матеріалів справи.
Відповідно до укладеного договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, а також оплачувати комісії та штрафи на умовах, передбачених Договором.
Всупереч вимогам ст. 1049 ЦК, яка передбачає повернення позикодавцеві позики в строк і в порядку, що встановлені договором, відповідач не виконав належним чином взятих на себе зобовязань, а тому повинен нести відповідальність за порушення грошового зобовязання відповідно до ст. 625 ЦК.
Згідно з ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Одним із правових наслідків порушення зобов'язання, встановлених договором або законом, є сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Поняття та види неустойки визначено у ст. 549 ЦК України, за змістом якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що штраф і пеня є видами неустойки як міри цивільно-правової відповідальності боржника, що наступає у разі порушення останнім взятих на себе зобов'язань, а не окремими видами штрафних санкцій, які можуть застосовуватися одночасно та незалежно один від другого.
Штраф і пеня як різновиди неустойки обчислюються у відсотках від суми невиконаного, неналежно виконаного або несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання.
Відповідно до п. 8.6 Умов договору позичальник зобовязується сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.
Згідно із доданим до позовної заяви позивачем розрахунком заборгованість відповідача за штрафами становить - 500 грн. і 788,50 грн.
Із наведеного розрахунку вбачається, що позивач нарахував неустойку у виді штрафу на суму заборгованості по кредиту, до якої було включено і суму нарахованої пені, тобто застосував до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність, а саме: два різновиди (штраф і пеню) одного й того ж самого виду відповідальності (сплата неустойки) за одне й те ж порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання за кредитним договором), що є неприпустимим.
В порушення ст. 549 ЦК України вимоги позивача про стягнення одночасно штрафу і пені за порушення відповідачем зобов'язання є безпідставними, оскільки з урахуванням встановленої Конституцією України неприпустимості подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення ці поняття є взаємовиключними і не можуть застосовуватися одночасно.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом).
Позивачем понесені судові витрати на загальну суму 1378 грн. на сплату судового збору, що підтверджується копією платіжного доручення, долученого до матеріалів справи.
Керуючись ст.ст.610, 611, 612, 536, 625, 629, 1054, 1056 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 197, 212- 215, 224 ЦПК України, суд
Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
1111,67 грн.(одна тисяча сто одинадцять гривень 67 коп.) - заборгованість за кредитом;
2850,00 грн.(дві тисячі вісімсот пятдесят гривень 00 коп.) - заборгованість за пеню та комісією.
Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СуддяОСОБА_2