АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/5807/15-ц 22-ц/774/1263/К/16
Справа № 215/5807/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1263/К/16 Мельник Ю.П.
Категорія - 26 (ІІІ) Суддя-доповідач - Барильська А.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

03 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

секретар - Маслова К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» (далі - ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ») про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що працюючи у період з 03 квітня 2012 року по 12 жовтня 2015 року у відповідача в шкідливих умовах праці, вона отримала професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 08 жовтня 2015 року їй вперше встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 60% та третю групу інвалідності, з 28 вересня 2015 року до 01 жовтня 2016 року, з датою переогляду 01 вересня 2016 року.

Позивач вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, їй спричинено моральну шкоду, а тому просила суд стягнути на її користь з ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я - 50000 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди - 50000 грн.

Стягнуто з ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні її позовних вимог.

Зокрема, на думку апелянта, судом не враховано, що позивачем не було надано до суду доказів вини відповідача в отриманні нею професійного захворювання. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження порушення відповідачем законодавства про охорону праці.

Також представник відповідача зазначає, що тривалість роботи ОСОБА_3 у ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» складає 3 роки 5 місяців, а фактично позивач відпрацювала 636 днів.

Представник ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» вказує, що судом не взято до уваги, що відповідач забезпечував позивача засобами колективного та індивідуального захисту, лікувально-профілактичним харчуванням, мийними та знешкоджувальними засобами, і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства.

Крім того, на думку представника ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ», позивачем не доведено факту спричинення їй моральної шкоди жодними доказами, зокрема висновками відповідних медичних установ.

Апелянт посилається на те, що позивач, на час встановлення у неї професійних захворювань з 1997 року по березень 2012 року, не працювала на підприємстві відповідача, а перебувала протягом 14 років у трудових відносинах з ПАТ «Північний ГЗК».

Також представник відповідача вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Неявка позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, представника відповідача ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ», належним чином завчасно повідомлених про час та місце судового розгляду справи, являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

При цьому, колегія суддів відхиляє клопотання представника відповідача ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням у відпустці представника відповідача Олійник Г.Р., оскільки відповідач ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» є юридичною особою та не позбавлений права відрядити для участі у розгляді справи іншого представника, який має відповідні повноваження.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін, належним чином повідомлених, в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, працюючи в період з 03 квітня 2012 року по 12 жовтня 2015 року, в шкідливих умовах праці в параметрах, що перевищували гранично допустимі норми, машиністом крану на виробничій дільниці огрудкування та випалювання обкотишів №1 ЦВО-1 у ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ», отримала професійне захворювання. (а.с.5-7, 45, 46)

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини від 09 червня 2015 року у позивача встановлено професійне захворювання з діагнозом: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальних вібрацій з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом з явищами вертебро-базилярної недостатності у поєднанні з вираженим подірадикулярним синдромом (L4, L5, S1, C6, C7), з двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФС другого ст.), з періартрозом ліктьових (ПФ першого ст.), і колінних (ПФ першого-другого ст.) суглобів, остеоартрозом дрібних суглобів кистей; хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група «А», ЛН першого-другого ст. (а.с.16)

Згідно з Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 05 серпня 2015 року причиною зазначеного професійного захворювання є робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу (вібрація загальна транспортно-технологічна, еквівалентний коректований рівень в дБ: 107 при гранично допустимому 101; підвищені параметри аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду пилу від 10% до 70% - 8,9 м3 при гранично допустимій до 4,0 мг/м3), внаслідок невідповідності робочого місця позивача, вимогам з охорони праці, яка виникла в результаті порушення керівництвом підприємств, де працювала хвора, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці». (а.с.8-10)

Висновком МСЕК від 08 жовтня 2015 року (а.с.13) ОСОБА_3 первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в загальному розмірі 60% та третю групу інвалідності, з 28 вересня 2015 року до 01 жовтня 2016 року, з датою переогляду 01 вересня 2016 року.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилалась на те, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням та встановленням ступеня втрати професійної працездатності, їй спричинено моральну шкоду, яку має компенсувати відповідач, як особа, яка не забезпечила позивачу безпечних та нешкідливих умов праці, у зв'язку з чим вона отримала професійне захворювання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 153, ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача спричинену їй моральну шкоду у зв'язку з отриманим на виробництві професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, однак не може погодитись з визначеним судом розміром грошових коштів у відшкодування моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з Акту розслідування професійного захворювання від 05 серпня 2015 року, причиною професійного захворювання позивача є робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних і шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які виникли в результаті порушення керівництвом відповідача ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до п.19 зазначеного акту, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання ОСОБА_3, встановити неможливо, враховуючи значну роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів.

При цьому, не можливість встановити конкретних посадових осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, гігієнічних регламентів і нормативів, не знімає з відповідача ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» обов'язку виконувати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Враховуючи викладене, колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було надано до суду доказів вини відповідача в отриманні нею професійного захворювання.

Доводи апеляційної скарги представника ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» про те, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження порушення відповідачем законодавства про охорону праці, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки причини виникнення професійного захворювання позивача та обставини щодо незабезпечення відповідачем позивачу безпечних та нешкідливих умов праці встановлені Актом розслідування професійного захворювання від 05 серпня 2015 року, складеного комісією з розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання та затвердженого Головним державним санітарним лікарем м. Кривого Рогу, який відповідачем не оспорюється та є дійсним. (а.с.8-10)

Спростовуються й доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманим нею професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушена проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлена нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з тим, що професійне захворювання обмежує її життєву активність і вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що позивачем не доведено факту спричинення їй моральної шкоди жодними доказами, зокрема висновками відповідних медичних установ, так як матеріали справи містять достатньо належних та допустимих доказів щодо спричинення позивачеві ОСОБА_3 в результаті ушкодження здоров'я, моральної шкоди.

Посилання представника ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» в апеляційній скарзі на те, що відповідач забезпечував позивача засобами колективного та індивідуального захисту, лікувально-профілактичним харчуванням, мийними та знешкоджувальними засобами, і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Однак, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції не в повному обсязі врахував вищевказаних обставини справи та не звернув уваги на роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, та не обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 50000 грн., у зв'язку з чим знаходять своє підтвердження та заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання щодо розміру компенсації позивачу завданої йому моральної шкоди, колегія суддів також враховує відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Зокрема в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України, № 42310/04, 21.04.2011 року, Суд визнав вимогу заявників про відшкодування їм нематеріальної шкоди в розмірі 80000 євро надмірною і встановив відшкодування в розмірі 35000 євро, і лише першому заявникові, а в у справі Юрій Волков проти України № 45872 19.12.2013 року була встановлена Судом компенсація нематеріальної шкоди в розмірі 4500 євро, попри те, що заявник просив 30000 євро.

Колегія суддів, беручи до уваги тяжкість ушкоджень здоров'я позивача та моральні страждання ОСОБА_3, які виражаються у фізичному болю у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, а також враховуючи стаж роботи позивача в шкідливих умовах праці саме на підприємстві відповідача ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ», конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і визначивши справедливу компенсацію моральної шкоди позивачу у розмірі 30000 гривень, зменшивши розмір моральної шкоди стягнутої судом першої інстанції на користь позивача, у зв'язку з чим заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника відповідача в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні, на підставі п.3,4 ч.1 ст.309 ЦК України, та підлягає зменшенню розмір моральної шкоди, стягнутої з ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» на користь ОСОБА_3 з 50000 грн. до 30000 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому в цій частині воно має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» - задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2016 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» на користь ОСОБА_3, зменшивши цей розмір з 50000 грн. до 30000 грн.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є.Ляховська

Л.В. Михайлів