Справа № 750/3695/16-ц Провадження № 22-ц/795/1974/2016 Головуючий у I інстанції Супрун О. П. Доповідач - Висоцька Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Губар В.С., Скрипки А.А.

при секретарі Халимон Т.Ю.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди відмовлено, та ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Незаконність оскаржуваного рішення суду заявник обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, по сусідству з ним в квартирі № 34 проживають відповідачі, де з 2012 року у будь-який час доби не тільки у квартирі, але і у під»їзді та біля нього збираються великі компанії, гучно слухають музику, влаштовують сварки, бійки, крики, пов»язані з вживанням спиртних напоїв та палять від чого дим з запахами алкоголю тягне до квартири позивача. У відповідь на культурні зауваження позивача з боку відповідачів здійснюється конфлікт з нецензурною лайкою. Такі дії відповідачів призводили позивача до неодноразового виклику органів міліції, письмових скарг до вказаного органу та позову до суду з вимогами про стягнення моральної шкоди.

В скарзі заявник посилається на те, що внаслідок протиправної поведінки відповідачів ОСОБА_1 було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в головних та сердечних болях від стресів, душевних страждань, стресах позивача, членів його сім»ї і близьких родичів, які проживали разом з ним. Від гучного нічного шуму з квартири відповідачів позивач у своїй власній квартирі недосипав, і зараз ночує у родичів за іншою адресою. Моральну шкоду обґрунтовує ст.ст. 23, 1167 ЦК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Зазначає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в суді першої інстанції фактично визнали свою вину вибачившись за все на аудіо фіксацію.

В скарзі заявник посилається на упереджене ставлення судді під час розгляду справи в суді першої інстанції.

В судове засідання ОСОБА_1 не з»явився, судова повістка представником позивача повернута у зв»язку з неможливістю вручення.

Як вбачається, представник позивача за довіреністю - адвокат ОСОБА_2 належним чином повідомлена та представляє інтереси в суді апеляційної інстанції позивача ОСОБА_1, крім того відповідно до п. 5 ч. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі (а.с. 57, 231).

Відповідно до положень ст. 305 ЦПК України неявка сторін в судове засідання, повідомлених належним чином, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування підстав заявленого позову, ОСОБА_1 посилався, що неправомірними, хуліганськими діями відповідачів позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях позивача, порушенням його права на тишу, враховуючи, що позивач має інвалідність з проти показами психо-емоційних навантажень за станом здоров»я.

З матеріалів вбачається, що згідно висновків про результати перевірки дільничими інспекторами по заявам ОСОБА_6 від 07.04.2013 (а.с. 92), ОСОБА_1 від 07.04.2013 (а.с 93), від 17.09.2015 (а.с. 94) з яких вбачається, що заявники звертались з заявами з приводу порушення громадського порядку з боку сусідів мешканців квартири АДРЕСА_2. По заявам від 07.04.2013 з ОСОБА_3 була проведена бесіда профілактичного характеру про недопущення будь-яких протиправних дій відносно ОСОБА_6 та її родини, а також антигромадської поведінки в цілому. Згідно висновку від 17.09.2015 з особами, які орендували квартиру була проведена профілактична бесіда та винесено протокол офіційного попередження щодо недопущення порушення громадського порядку. Також з власником квартири гр. ОСОБА_3 була проведена профілактична бесіда та винесено протокол офіційного попередження щодо недопущення порушення громадського порядку.

З листа лікувально-профілактичного закладу «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради від 22.10.2015 № 761 вбачається, що до гр. ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, виїжджали бригади екстреної медичної допомоги 8 (вісім) разів у 2015 році, а саме: 06.01.2015, 31.01.2015, 18.05.2015, 28.06.2015, 03.09.2015, 07.09.2015, 13.09.2015 (два рази) (а.с. 132).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності (загальне захворювання) (а.с. 98).

29.03.2016 ОСОБА_1 був госпіталізований до Чернігівської міської лікарні № 1 (а.с. 8) з коротким анамнезом: зі слів ЗЧМТ (27.03.16р. близько 15.00 отримав удар по голові дверима, відомою людиною, свідомість не втрачав). ЗЧМТ (2013р., чотири 2014 р., двічі 2015 р.), періодично лікується. Госпіталізований зі скаргами на г/біль, важкість в голові, позиви до блювання, загальну слабкість, швидку втому.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено протиправних дій з боку відповідачів, що є підставою для відмови у задоволенні позову, крім того вимоги про захист честі та гідності до відповідача ОСОБА_5 не заявлялись, судом позов розглянуто в межах заявлених вимог.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд правомірно виходив з принципів розумності та справедливості, врахував роз'яснення з цього приводу Пленуму Верховного Суду України, викладені в п.9 постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 3, 5 зазначеної вище постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В обгрунтування підстав відмови в задоволенні позову суд першої інстанції послався на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження протиправних дій з боку відповідачів, з врахуванням наведеного не спростовують правильності висновків суду і доводи, щодо не врахування судом відсутності укладених договорів оренди відповідачем ОСОБА_3 та особами, які винаймають квартиру, яка належить ОСОБА_4, обставин конфлікту між сусідами, з приводу заподіяння тілесних ушкоджень позивачем та складання протоколу за ст. 182 КУпАП.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції і доводи, щодо порушення громадського порядку ОСОБА_3, який збирає до квартири гостей та разом з ними співає пісні, а у відповідь на зауваження з приводу частого шуму, влаштовує конфлікти з нецензурною лайкою, зловживанням владою, як колишній працівник міліції поведінку якого також підтримував ОСОБА_5, оскільки протиправність вказаних дій не підтверджена належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги, що протягом 2012 року в квартирі та біля неї, в тому числі і в нічний час великі компанії гучно слухають музику, влаштовують сварки, бійки, крики, пов»язані з вживанням спиртних напоїв та тютюнопалінням, внаслідок чого у позивача погіршувався стан здоров»я та він змушений ночувати у родичів, та звертатись до відповідних органів з приводу протиправної поведінки наймачів квартири та ОСОБА_3, призводить до моральних страждань, які судом першої інстанції не були враховані, оскільки суддя упереджено ставився та неналежним чином дослідував надані докази, а саме диски з відеозаписами, що стало підставою для подачі заяви про відвід судді по справі, який виніс рішення, при цьому не взяв до уваги надані рішення судів м. Києва, не можуть бути підставою для скасування обргунтованого по суті рішення, оскільки судом першої інстанції, як це регламентовано ст. 212 ЦПК України оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, крім того дотримано порядок передбачений ст. 24 ЦПК України, щодо вирішення заяви про відвід (а.с. 64-65).

Посилання в апеляційній скарзі, щодо не врахування судом першої інстанції відповідальності власника бізнесу та власника квартири, з врахуванням зафіксованого порушення особами, яка винаймають житло, за відсутності договору найму житла, доведення свідками порушення ст. 182 КУпАП ОСОБА_3, щодо вмикання гучної музики, та вчинення хуліганських дій ОСОБА_5 та ОСОБА_3, дії яких підпадають під ознаки ст. 173 КУпАП, які спричинили стресові ситуації для позивача та заподіяло часті душевні страждання, які за станом здоров»я протипоказані позивачу, який має інвалідність, за відсутності доказів притягнення до відповідальності відповідачів за ст. ст. 173, 182 КУпАП є необґрунтованими.

Крім того, не дотримання вимог цивільного законодавства щодо форми та реєстрації договору найму житла, не може бути підставою для стягнення моральної шкоди з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4М за неправомірні дії квартиронаймачів, з протиправністю дій яких і пов»язує позивач порушення його прав, оскільки, як встановлено судом першої інстанції, позивачем не доведено належними і допустимими доказами вчинення власником та ОСОБА_3 дій щодо майна, які суперечать закону та використання свого права власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, оскільки здача в оренду житла не суперечить вимогами чинного законодавства.

Посилання в апеляційній скарзі скаржника на ст. 158 ЖК, ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. 319 ЦК України, ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. 1,2,4 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів України, ст. 24 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» не можуть бути підставою для стягнення моральної шкоди, за відсутності належних і допустимих доказів, на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує наявність підстав для задоволення позову

Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст. 57 - 66 ЦПК України і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Таким чином, перевіривши оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд не встановив таких порушень матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору, за таких обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: