РІШЕННЯ

Іменем України

15.09.2016 рокуФранківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Гулієвої М.І.

при секретарі Жовнір Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про скасування наказів , поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час простою,-

в с т а н о в и в :

позивачка звернулась до суду з позовом про скасування наказів , поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час простою, посилаючись на те, що з лютого 2008р.вона працювала медсестрою психіатричного туберкульозного відділення №17 КЗ»ЛОКПЛ», наказом від 7.04.2016р. її звільнено з роботи за ст.40п.1 КЗпП України,у зв»язку із зміною в організації виробництва і праці.Вважає даний наказ незаконним, оскільки, для можливості застосування даної правової норми при її звільненні відповідачем було винесено ряд незаконних та сфальшованих наказів,які допустили штучне скорочення штату.Зокрема,1.02.16р.було видано наказ №54 Про оголошення простою в 17-му психіатричному туберкульозному відділенні,однак її за 2 місяці не попередили про зміну істотних умов праці та не перевели в інше відділення.Водночас,2.02.16р.прийнято наказ №59,згідно якого з 08.04.16р.ліквідовується психіатричне туберкульозне відділення №17.Підставою ліквідації вказано рішення медичної ради КЗ від 28.12.15р.Даним наказом скорочено 50 ліжок психіатричного туберкульозного відділення №17,скорочено чисельність працівників відділення на 22 одиниці.При звільненні не враховано переважне право на залишення на роботі,не отримано згоди профспілкової організації,членом якої вона є,не запропоновано іншу роботу.Просить скасувати накази про звільнення та про оголошення простою,поновити її на посаду медсестри психіатричного туберкульозного відділення №17 КЗ»ЛОКПЛ», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу,а також за час незаконно оголошеного простою в сумі 5280,36грн .

01.07.16р. позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої вказує,що відповідно до п.4.1.8 Статуту КЗ ЛОКПЛ,накази,що стосуються штатного розкладу головний лікар повинен погоджувати з Департаментом управління охорони здоров»я обласної держадіміністрації,однак такого погодження щодо закриття 17 відділення отримано не було . Просить скасувати накази №54 від 1.02.16р. про оголошення простою, №197 від 7.04.16р.про звільнення позивачки,№59 від 02.02.16р.про оптимізацію ліжкового фонду ,структури КЗ ЛОКПЛ та скорочення штатної чисельності працівників, поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та за час незаконно оголошеного простою в сумі 5280,36грн ..

09.08.16р.позивачка збільшила позовні вимоги та просить стягнути в її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.02.16р.до дня поновлення її на роботі та за час незаконно оголошеного простою в сумі 29265,42грн .

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, дали аналогічні пояснення.Крім того,позивачка доповнила,що хворих з 17 відділення перевели в інші відділення,на момент оголошення простою у відділенні хворих не було.З грудня 2015р.по березень 2016р. були збори ,де їм пропонували писати заяви про звільнення і прийняття ,про закриття відділення не попередили.Їй пропонували іншу роботу,але вона відмовилась, так як це була декретна посада на ? ставки.Вона в лютому 2016р.писала заяву про перевід у новостворене відділення,яке мали створити 8.04.16р. і згідна була працювати у новоствореному відділенні №17,але її було звільнено, а відділення відкрили лише 1.09.16р. Просять позов задоволити.

Представники відповідача проти позову заперечили та пояснили, що в ході перевірки,проведеної прокуратурою Льівської області було встановлено,що хворі,які відбувають заходи медхарактеру,знаходяться в різних відділеннях КЗ ЛОКПЛ,у зв»язку з цим було вирішено створити окремий відділ для вказаних осіб,реорганізувавши 17 відділення. Оскільки, кількість пацієнтів із захворюванням на туберкульоз зменшувалась, а станом на лютий 2016р. у 17 відділенні не було жодного хворого,згідно наказу від 01.02.16р у 17 психіатричному туберкульозному відділенні оголошено простій,про що повідомлено всіх працівників.Наказом від 02.02.16р. ліквідовано психіатричне туберкульозне відділення №17,скорочено ліжковий фонд КЗ ЛОКПЛ на 50 ліжок,скорочено чисельність працівників психіатричного туберкульозного відділення №17.Про ліквідацію відділення та скорочення чисельностіДепартамент охорони здоров»я був повідомлений,про що свідчить переписка з працівниками 17 відділення та погодження в подальшому штатного розпису і структури лікарні,оскільки,законодавством не визначено часу та форми такого погодження. Позивачка звільнена відповідно до вимог закону,їй пропонувалась інша робота,вакансії є і в даний час,однак вона відмовилась .Просять в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивачка працювала в КЗ»ЛОКПЛ» з лютого 2008р.на посаді медсестри стаціонару відділенням№17.

Згідно протоколу зборів працівників 17 відділення КЗ ЛОКПЛ від 28.12.15р.,завідувач 17 відділення повідомив,що у відділенні перебуває4 пацієнти,які в наступні дні будуть виписані або переведені в інші відділення.

Як вбачається з акту від 1.02.16р.на момент перевірки у 17 відділенні на 50 ліжок повністю відсутні пацієнти профілю захворювання на туберкульоз,працівники відділення не завантажені роботою.

Наказом в.о.головного лікаря КЗ ЛОКПЛ ОСОБА_2№54 від 01.02.16р.з 01.02.2016р.у 17 психіатричному туберкульозному відділенні оголошено простій.

Відповідно до ст.34 КЗпП України, простій-це зупинення роботи,викликане відсутністю організаційних або технічних умов,необхідних для виконання роботи,невідворотною силою,або іншими обставинами.У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві на весь час простою або на інше підприємство,але в тій самій місцевості на строк до 1 місяця.

В судовому засіданні встановлено,що простій у 17 відділенні виник з об»єктивних підстав-у зв»язку з відсутністю пацієнтів,що стверджено наведеними вище доказами та не заперечено позивачкою,що на момент оголошення простою у відділенні не було жодного хворого.

Судом встановлено , ,що відповідач пропонував ОСОБА_1 в цей період переведення на вакантні посади,від чого вона відмовилась,що нею не заперечено в судовому засіданні.

Враховуючи зазначене,підстав для скасування наказу про оголошення простою у 17 відділенні та стягнення різниці зарплати за час простою -судом не вбачається.

З протоколу №13 засідання медичної ради від 28.12.15р.вбачається,що Медична рада вирішила взяти до уваги інформацію лікаря-фтизіатра 9 відділення ОСОБА_3щодо роботи психотуберкульозних відділень КЗ ЛОКПЛ та доручити адміністрації лікарні у найкоротший термін розглянути процедуру реорганізації 17 туберкульозного відділення КЗ у відповідності до чинного законодавства.

02.02.16р. КЗ ЛОКПЛ видано наказ №59 «Про оптимізацію ліжкового фонду ,структури КЗ ЛОКПЛ та скорочення штатної чисельності працівників,»згідно якого з 08.04.16р.ліквідовано психіатричне туберкульозне відділення №17,скорочено ліжковий фонд КЗ ЛОКПЛ на 50 ліжок,скорочено чисельність працівників психіатричного туберкульозного відділення №17 у зв»язку з його ліквідацією з 08.04.16р.згідно списку, в т.ОСОБА_4,працівників письмово повідомити про можливе звільнення.

Як вбачається з акту від 24.02.16р.,працівникам 17 відділення в т.ч.і ОСОБА_1було запропоновано вакантні посади в інших відділеннях КЗ ЛОКПЛ,від яких вони відмовились,від підпису та отримання даного акту дані особи відмовились.

Згідно листа Департаменту охорони здоров»я ЛОДА від 10.02.16р.№01-12-11/316/01 Департамент охорони здоров»я гарантує пріорітетне працевлаштування у новоствореному відділенні КЗ ЛОКПЛ на відповідних посадах з 08.04.16р. працівникам лікарні,в тому числі і позивачці.Як з"ясовано в ході судового розгляду,нове відділення відкрито лише 1.09.2016р.

З метою суворого дотримання прав працівників 17 відділення, Розпоряженням в.о.головного лікаря КЗ ЛОКПЛ від 25.03.16р.№176 створено комісію по розгляду переважного права працівників 17 відділення, що можуть бути звільнені, по працевлаштуванню .Однак,суду не надано жодного рішення чи висновку даної комісії.

Згідно наказу №197 від ОСОБА_5 звільнено з займаної посади відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, з 08.04.2016р.у зв»язку з оптимізацією ліжкового фонду,скорочення чисельності працівників .

Згідно п.1 ст.40 КЗпП України та п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.1992р.(з наступними змінами) « Про практику розгляду судами трудових спорів» суди, розглядаючи трудові спори, зобов»язані з»ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, чи додержано власником норм законодавства,що регулюють вивільнення працівника, які є докази відмови працівника від переведення на іншу роботу , або що власник не мав можливості такого переведення, чи попереджувався працівник про наступне вивільнення за 2 місяці.

Пунктом 1 ст.40 КЗпП України передбачена можливість розірвання трудового договору за ініціативою власника чи уповноваженого ним органу при змінах в організації виробництва і праці, до яких відноситься, зокрема, і скорочення чисельності чи штату працівників.

Одночасно, відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України, звільнення з підстав, передбачених п. 1 ст.40 КЗпП України, допускається , якщо неможливо перевести працівника , за його згодою, на іншу роботу.

Згідно ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за 2 місяці.Одночасно з попередженням про звільнення у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівнику іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі,чи організації.

Судом встановлено,що позивачка,відповідно до ст.49-2 КЗпП України була повідомлена про наступне вивільнення,їй було запропоновано переведення на іншу посаду,однак,від переведення вона відмовилась,чого не заперечила позивачка в судовому засіданні,а також стверджено актом від 24.2.16р. про відмову від запропонованих посад.

Безпідставним є посилання позивачки на звільнення без отримання згоди профспілкової організації,оскільки, вона не є членом профспілкової організації КЗ ЛОКПЛ,що вбачається з повідомлення профспілкового комітету від 05.08.16р.№30 та не заперечено позивачкою в судовому засіданні,де остання пояснила,що 1.02.16р.написала заяву про вихід з профспілкової організації.

Разом з тим,судом встановлено,що згідно п.4.1.8 Нової редакції Статуту КЗ ЛОКПЛ,затвердженого головою Львівської обласної ради ,погодженого начальником ГУОЗ ЛОДА та зареєстрованого 27.03.2006р. ,ЛОКПЛ має право розробляти свою структуру, штатний розпис, кошторис доходів і видатків, принципи і структуру управління за погодженням з Департаментом охорони здоров"я обласної державної адміністрації.З пункту 5.4 Статуту вбачається,що структура і штатний розпис ЛОКПЛ визначається відповідно до обсягу та характеру робіт та затверджуються начальником уповноваженого органу з питань охорони здоров»я.

Вказане узгоджується з Положенням про Департамент охорони здоров»я ЛОДА,затверджним розпорядженням голови облдержадміністрації від 24.12.12р.,пункт 9.19 якого передбачає,що директор Департаменту розглядає і затверджує кошториси доходів і видатків,структуру мережі і ліжковий фонд,штатні розписи та баланси підвідомчих закладів охорони здоров»я.

Як встановлено у судовому засіданні, в порушення положень Статуту, КЗ ЛОКПЛ при прийнятті рішення про ліквідацію 17 туберкульозного відділення та скорочення чисельності працівників психіатричного туберкульозного відділення №17 у зв»язку з його ліквідацією з 08.04.16р. не погоджувала даного питання з Департаментом охорони здоров"я Львівської обласної державної адміністрації,що стверджено відповіддю Департаменту охорони здоров"я Львівської обласної державної адміністрації від 30.06.16р.№01-12-11/1928/01/04/опп,наданою директором департаменту ОСОБА_6 та не спростовано в судовому засіданні жодними належними та допустимими доказами .

При цьому,суд не бере до уваги посилання представників відповідача про те,що Департаменту охорони здоров»я було відомо про ліквідацію відділення,вони це погоджували, про що свідчать відповіді Департаменту працівникам 17 відділення та погодження в подальшому структури і штатного розпису лікарні,в яких відсутнє 17 відділення,що мали місце 11.04.2016р.та18.04.2016р.

За наведених обставин,суд приходить до висновку,що наказ від 02.02.16р. №59 «Про оптимізацію ліжкового фонду ,структури КЗ ЛОКПЛ та скорочення штатної чисельності працівників» прийнятий з порушенням положень Статуту та підлягає до скасування.

Відтак, підлягає скасуванню і наказ №197 від 7.04.2016р.в частині звільнення ОСОБА_1 із займаної посади та у зв»язку з вказаним позивачку слід поновити на роботі.

Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган,який розглядає трудовий спір , одночасно приймає рішення про виплату працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Виходячи з довідки про доходи від 26.05.2016р.,постанови КМУ №100 від 08.02.1995р., середньоденний заробіток позивачки становить 278,64грн.,середньомісячна зарплата-6966,117грн. На день розгляду справи позивачка перебувала у вимушеному прогулі 5 місяців 5 днів, що становить 130 робочих днів,а тому в її користь слід стягнути 36223,75грн.(130х278,64) середнього заробітку за час вимушеного прогулу .

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 1378рн.в дохід держави.

Керуючись ст.ст.10,11,60,208,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Скасувати наказ №59 від 02.02.16р.,виданий виконуючим обов»язки головного лікаря Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ,«Про оптимізацію ліжкового фонду ,структури КЗ ЛОКПЛ та скорочення штатної чисельності працівників».

Скасувати наказ №197 від 07.04.16р.,виданий виконуючим обов»язки головного лікаря Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ,в частині звільнення із займаної посади сестри медичної стаціонару 17 відділення ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на посаді сестри медичної стаціонару 17 відділення Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».

Стягнути з Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 36223(тридцять шість тисяч двісті двадцять три)грн.75коп.

Відповідно до ст.235 КЗпП України допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітку в межах місячного платежу.

Стягнути з Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» судовий збір в дохід держави в сумі 1378грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення до апеляційного суду Львівської області.

Суддя: М.І.Гулієва