Справа №490/16/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи без самостійних вимог відділ примусового виконання рішень головного управління юстиції у Миколаївській області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який обґрунтував, з врахуванням зміни підстав у лютому 2016 р., тим, що у жовтні 2014 р. дізнався, що приватним нотаріусом ОСОБА_2 06 жовтня 2009 р. вчинений виконавчий напис за реєстровим №9076 про звернення стягнення на предмет іпотеки - належний йому будинок по вул. Кобера,16В у м Миколаєві, який звернуто до примусового виконання. Виконавче провадження відкрите 13 жовтня 2014 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень головного управління юстиції у Миколаївській області. Вважає, що нотаріус вчиняючи напис не перевірив факту наявності або відсутності спору щодо заборгованості, сума боргу яка зазначена у виконавчому написі не збігається з тією що зазначена у досудовій вимозі від 18 травня 2009 р., стягувач не надав нотаріусу розрахунок заборгованості для вчинення виконавчого напису, Тому просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Первісно позов предявлений до ПАТ «ОТП Банк», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2

Ухвалою суду від 15 березня 2015 р., занесеною до журналу судового заслання до участі в справі залучене в якості співвідповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Ухвалою суду від 01 березня 2016 р. позовні вимоги до приватного нотаріуса ОСОБА_2,М залишені без розгляду і одночасно її притягнуто до участі в справі третьою особою без самостійних вимог.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надав суду письмові заперечення проти позову, представник ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не зявився.

Третя особа приватний нотаріус надала заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, встановив такі обставини.

За повідомлення приватного нотаріуса ОСОБА_2 нотаріальна справа з оформлення оспорюваного виконавчого напису знищена за сплавом строку зберігання (т.1 а.с.80).

Представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надані документи, що слугували підставою звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису та копію самого напису (т. 1 а.с. 99-115).

З цих документів вбачається, що 27 березня 2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1,В був укладений кредитний договір № CrL-SME403/57/2008 (далі кредитний договір) про надання ОСОБА_1 кредиту.

У забезпечення своїх зобовязань за кредитним договором ОСОБА_1В, уклав 07 квітня 2008 р. з ЗАТ «ОТП Банк» договір іпотеки №PM-SME-403/57/2008 (далі - договір іпотеки) за яким заклав належний йому будинок по вул. Кобера,16В в м. Миколаєві.

18 травня 2009 р. ЗАТ «ОТП Банк» адресував ОСОБА_1 вимогу, яку той особисто отримав 19 травня 2009 р. про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором в повному обсязі, тобто протягом 30 днів з дня отримання цієї вимоги сплатити суму кредиту 64333,20 доларів США, проценти за користування кредитом 1084,96 доларів США, пеню 1370,81 грн., штраф 150 грн. та з попередженням про звернення стягнення на іпотечне майно.

20 серпня 2009 р. ПАТ «ОТП Банк» звернулося до нотаріуса ОСОБА_2 із заявою про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі кредитного договору та договору іпотеки, де зазначена загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 14 серпня 2009 р.: основний борг 66814,56 доларів США, проценти 854,87 доларів США за період з 16 липня 2009 р. по 14 серпня 2009 р., пеня 1206,16 грн., штраф 100 грн. Строк за який має провадитися стягнення з 16 липня 2009 р. по 14 серпня 2009 р.

До заяви доданий розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 14 серпня 2009 р. тотожний за складовими та сумами до зазначеної вище заяви, де зазначено про загальну суму простроченої заборгованості 67669,43 долара США та 1306,12 грн.

06 жовтня 2009 р. за реєстровим №9076 приватний нотаріус ОСОБА_2 вчинила виконавчий напис, який запропонувала звернути стягнення на належний ОСОБА_1В, житловий будинок по вул. Кобера, 16В у м. Миколаєві згідно договору іпотеки для погашення заборгованості за кредитним договором за складовими та сумами зазначеними стягувачем.

29 квітня 2010 р. відбувся продаж права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь останнього (т. 1 а.с. 33).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Пунктом 286 діючої на той час Інструкції про вчинення нотаріальних дій передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 р. у справі 6-158цс15 зробив висновок, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Наданий ЗАТ «ОТП Банк» нотаріусу розрахунок боргу ОСОБА_1 відповідав Переліку, оскільки встановлював факт боргу та його прострочення. Розбіжності в сумах складових боргу у виконавчому написі та досудовій вимозі самі по собі не свідчать про існування спору або про не безспірність суми, оскільки кожен з цих документів визначав борг на різні терміни.

Припущення в позові, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису повинен був бути наданий детальний розрахунок боргу ОСОБА_1 за кредитним договором не ґрунтується на законодавстві, яким встановлено на підставі чого встановлюється безспірність вимог.

Безспірність підтверджується також відсутністю будь яких заперечень ОСОБА_1 як проти суми зазначеної у досудовій вимозі, яку він отримав 19 травня 2009 р., так і проти боргових сум зазначених у оспорюваному ним виконавчому написі, про існування якого він був обізнаний ще з 09 квітня 2010 р. згідно акту державного виконавця про вручення постанови про відкриття виконавчого провадження №18503185.

Крім цього, але не виключно, суд зважує й на висновок Верховного суду України в постанові від 11 березня 2015 р. в справі №6-141цс14 фактом спірності заборгованості на час вчинення виконавчого напису є існування в суді спору щодо розміру заборгованості кредитним договором.

Недостовірність акту державного виконавця від 09 квітня 2010 р. представник позивача належними доказами спростувати не зміг. Згідно листа Заводського ВДВС ММУБ від 06 травня 2016 р. виконавче провадження №18503185 знищене через закінчення строку зберігання (т. 2 а.с.52).

Враховуючи що позов є недоведеним по суті, позовна давність до його вимог не застосовується.

Судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Г. Губницький