Справа №585/1302/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кондратенко Л. П.
Номер провадження 22-ц/788/1568/16 Суддя-доповідач - Собина О. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Сумського обласного центру зайнятості

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 серпня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Сумського обласного центру зайнятості, третя особа - Роменський міськрайонний центр зайнятості

про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

10 березня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом який мотивував тим, що з 12 травня 2004 року він працював у Роменському міськрайонному центрі зайнятості населення на посаді головного спеціаліста-юрисконсульта. 01 квітня 2015 року він був переведений на посаду провідного юрисконсульта цього ж центру зайнятості. 10 лютого 2016 року його звільнили з роботи у зв'язку із скороченням штатів на підставі п.1.ст.40 КЗпП України. Вважає його звільнення незаконним, оскільки в порушення вимог передбачених ч.1, 2 ст. 42 КЗпП України при скороченні штатів йому не було надане переважне право на залишення на роботі. Протоколом засідання №3 від 02 лютого 2016 року профспілковий комітет вирішив не надавати роботодавцю згоди на скорочення працівників центру зайнятості з наданням обґрунтованої відмови відповідно до законодавства. Під час проведення процедури скорочення штатів в Роменському міськрайонному центрі зайнятості роботодавцем було порушено вимоги ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а саме, з дати повідомлення про можливе вивільнення працівників по дату розгляду даного подання, роботодавцем не проведені консультації з профспілковими організаціями про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Вважає, що звільнивши його з роботи, Роменський міськрайонний центр зайнятості порушив вимоги ст.43 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Тому просив суд скасувати наказ про його звільнення, поновити його на роботі в Роменському міськрайонному центрі зайнятості населення, на раніше займаній посаді. Зобов'язати відповідача обчислити та виплатити йому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 11 лютого 2016 року по день фактичного розрахунку, а також моральну шкоду.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Скасовано наказ Сумського обласного центру зайнятості №13-к від 08 лютого 2016 року в частині звільнення ОСОБА_3 з посади провідного юрисконсульта Роменського міськрайонного центру зайнятості.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді провідного юрисконсульта Роменського міськрайонного центру зайнятості з 10 лютого 2016 року.

Стягнуто з Сумського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_3 5335,23 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10 лютого 2016 року по 08 серпня 2016 року включно, з послідуючим відрахуванням з цієї суми всіх необхідних платежів та зборів. Стягнуто з Сумського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_3 800 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з Сумського обласного центру зайнятості на користь держави судовий збір в сумі 1653,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з Сумського обласного центру зайнятості на його користь 5335,23 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу і прийняти в цій частині нове рішення про стягнення з Сумського обласного центру зайнятості на його користь 25163,72 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції невірно були застосовані норми трудового законодавства в частині відрахування з нарахованого йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11 лютого 2016 року по 08 серпня 2016 року в сумі 20832,26 грн., виплаченої допомоги по безробіттю за період з 03 березня 2016 року по 28 липня 2016 року в сумі 15497,03 грн.

В апеляційній скарзі Сумський обласний центр зайнятості, посилаючись на неповноту з'ясованих обставин справи, на необґрунтованість ухваленого рішення, на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Сумського обласного центру зайнятості в повному обсязі та компенсувати за рахунок держави сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що вакантних посад не було, оскільки на них були переведені інші працівники Роменського міськрайонного центру зайнятості. Відсутні були вакантні посади і в інших базових центрах зайнятості Сумської області, так як на новостворені посади були переведені працівники цих центрів зайнятості. Вакантні посади директорів Роменського (та Кролевецького) міськрайонних центрів зайнятості не належать до кола кадрових призначень Сумського обласного центру зайнятості, а можуть бути зайняті лише Державною службою зайнятості. Зазначає, що Роменський центр зайнятості, як й інші центри зайнятості, не входить до структури Сумського обласного центру зайнятості, оскільки дані установи є самостійними юридичними особами, не є філіями, представництвами або відділеннями. Працівники Роменського центру зайнятості підпорядковуються директору цього центру зайнятості, заробітна плата, з відрахуванням відповідних податків та внесків, нараховується та сплачується Роменським міськрайонним центром зайнятості. Також вважає, що суд безпідставно та необґрунтовано стягнув моральну шкоду, заподіяну позивачу відповідачем.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи позивача та представників відповідача та 3-ї особи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судове рішення не повністю відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 12 травня 2004 року працював в Роменському міськрайонному центрі зайнятості на посаді головного спеціаліста-юрисконсульта, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.9) та витягом з наказу №73 від 12.05.2004 року про призначення (а.с.12).

12 травня 2006 року позивачу присвоєно 12 ранг державного службовця, 12 травня 2008 року - 11 ранг, 01 квітня 2015 року проходження державної служби припинено і ОСОБА_3 переведено на посаду провідного юрисконсульта цього ж центру зайнятості (а.с.9-10).

11 березня 2014 року протоколом №3 загальних зборів первинної профспілкової організації Роменського міськрайонного центру зайнятості ОСОБА_3 було обрано до профспілкового комітету даного центру зайнятості (а.с.31).

Відповідно до наказу Державної служби зайнятості (Центрального апарату) Сумського обласного центру зайнятості від 22 жовтня 2015 року № 206 «Про затвердження граничної чисельності працівників державної служби зайнятості» наказом Сумського обласного центру зайнятості №118 від 28 жовтня 2015 року затверджено граничну чисельність працівників підпорядкованих органів державної служби зайнятості, в межах затвердженої граничної чисельності регіональної служби зайнятості та зміни до структури та штатних розписів базових центрів зайнятості (а.с.23-28).

Зі змін до штатного розпису Роменського міськрайонного центру зайнятості на 2015 рік (додаток 7 до наказу Сумського ОЦЗ від 28.10.2015 №118) вбачається, що було затверджено 31 штатну посади, з яких виводяться 10, серед яких, провідний юрисконсульт, та вводяться 2 посади: провідний інженер з комп'ютерних систем та провідний фахівець з профорієнтації (а.с.120).

Наказом Сумського обласного центру зайнятості № 133 від 30 листопада 2015 року введено в дію зміни до штатних розписів, скорочення штату та зміну істотних умов праці працівників Сумської обласної служби зайнятості, згідно якого наказано ввести в дію з 10 грудня 2015 року зміни до штатних розписів центрів зайнятості Сумської обласної служби зайнятості, зобов'язано посадових осіб Сумської обласної служби зайнятості провести всі заходи, пов'язані зі скороченням штату та зміною істотних умов праці, відповідно до ст. 49-2 КЗпП: попередити працівників про можливе майбутнє вивільнення до 10 грудня 2015 року, відповідно до ст. 43 КЗпП України у разі можливого звільнення працівника отримати згоду профспілкового органу, членом якого є працівник та зробити перерозподіл функціональних обов'язків між директором, заступником директора та заступником директора-начальника відділу господарсько-договірної роботи та капітального будівництва обласного центру зайнятості, в базових центрах зайнятості - в разі потреби (а.с.30).

З протоколу загальних зборів трудового колективу Роменського міськрайонного центру зайнятості від 04 грудня 2015 року також вбачається, що заступник директора центру ОСОБА_4 повідомив колектив про те, що з 10 грудня 2015 року будуть введені в дію зміни до штатних розписів центрів зайнятості Сумської обласної служби зайнятості, що веде до вивільнення працівників і 16 чоловік з колективу отримали попередження про можливе майбутнє вивільнення (а.с.32).

04 грудня 2015 року ОСОБА_3 було попереджено про можливе майбутнє вивільнення, у зв'язку з затвердженням та веденням в дію з 10 грудня 2015 року штатного розпису та граничної численності працівників Сумської обласної служби зайнятості за п. 1 ст. ч.1 ст.40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньоденного місячного заробітку згідно зі ст. 44 КЗпП України. В попередженні також було указано, що станом на 1 грудня 2015 року вакантних посад, які можна було б йому запропонувати, немає. У разі появи вакансій йому буде додатково надана письмова пропозиція щодо переведення або працевлаштування (а.с.17).

З протоколу №2 засідання профспілкового комітету Роменського міськрайонного центру зайнятості від 30 листопада 2015 року вбачається, що відбулося засідання членів профспілкового комітету, на яке було запрошено і заступника директора указаного центру зайнятості. Профспілковий комітет запропонував при вивільненні здійснити перестановку працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується на іншу посаду в інший відділ за його згодою, вивільнивши на цій посаді менш кваліфікованого працівника (а.с.33).

01 лютого 2016 року заступник директора Роменського МРЦЗ ОСОБА_4 звернувся з поданням до голови профспілкового комітету працівників Роменського міськрайонного центру зайнятості про надання згоди на звільнення у зв'язку зі скороченням, у тому числі і ОСОБА_3(а.с.36).

З протоколу засідання профспілкового комітету Роменського міськрайонного центру зайнятості від 02 лютого 2016 року вбачається, що профспілковий комітет не надав згоди на скорочення зазначених у поданні працівників центру зайнятості, надавши відповідне обґрунтування своєї відмови (а.с.34).

З обґрунтування від 03 лютого 2016 року вбачається, що виборний орган профспілкової організації вважає, що роботодавцем, Сумським обласним центром зайнятості, при проведенні процедури скорочення чисельності та штату допущені наступні порушення законодавства, по-перше порушено вимоги ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а саме, з дати повідомлення про можливе вивільнення працівників по дату розгляду даного подання, роботодавцем не проведені консультації з профспілковими організаціями про заходи щодо запобігання звільнення чи зведення їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. По-друге порушено ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а саме звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації, його керівника, крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного комітету, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки. Звільнення з ініціативи роботодавця працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення терміну, на який він обирався, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи, або вчинення працівником дій, за які законодавством передбачена можливість звільнення з роботи чи зі служби. В поданні на звільнення зазначені прізвища трьох членів виборного органу профспілкової організації в складі голови ОСОБА_5 та членів ОСОБА_3 та ОСОБА_6, що суперечить зазначеній статті Закону. По-третє: порушено ст. 49-2 КЗпП України, не запропоновано працівнику, що підпадає під скорочення, іншу роботу (а.с.35).

01 лютого 2016 року заступник директора Роменського міськрайонного центру зайнятості ОСОБА_4 звернувся з поданням до голови Роменської міської профспілкової організації працівників державних установ України про надання згоди на звільнення у зв'язку зі скороченням членів профспілкового комітету Роменського міськрайонного центру зайнятості ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7.(а.с.37).

Листом голови Роменської міської профспілкової організації працівників державних установ України від 08 лютого 2016 року на ім'я заступника директора Роменського міськрайонного центру зайнятості ОСОБА_4 повідомлено про надання згоди на звільнення у зв'язку зі скороченням ОСОБА_5, звільнення інших працівників - членів профспілкового комітету, рекомендовано здійснити відповідно до ст. 43 КЗпП України (а.с.38).

З витягу з наказу № 13-к від 08 лютого 2016 року вбачається, що ОСОБА_3 звільнено з посади провідного юрисконсульта Роменського міськрайонного центру зайнятості 10 лютого 2016 року у зв'язку зі скороченням штатів, п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.13-16).

Відповідно до довідки Роменського міськрайонного центру зайнятості від 08 серпня 2016 року заробітна плата ОСОБА_3 за два останніх місяці перед звільненням складає 8663, 06 грн. кількість робочих днів за цей період складає 42, середньоденна заробітна плата позивача складає 206 грн. 26 коп. (а.с.164).

Згідно довідки Роменського міськрайонного центру зайнятості від 08 серпня 2016 року, сума нарахованого середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача за період з 11 лютого 2016 року по 08 серпня 2016 року становить 20832,26 грн. (а.с.165).

Згідно довідки Роменського міськрайонного центру зайнятості від 08 серпня 2016 року ОСОБА_3 перебував на обліку в Центрі зайнятості, як безробітний з 03 березня 2016 року і за період з 03 березня 2016 року по 28 липня 2016 року отримав допомогу по безробіттю 15497,03 грн. (а.с.163).

Згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями ч.1 ст.40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у п.п.1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40, ч .3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Місцевим судом перевірялись доводи позивача про незаконність його звільнення з тих підстав, що відповідач під час та після попередження про можливе вивільнення, не вирішив питання його працевлаштування, з врахуванням його кваліфікації та переважного права позивача на залишення його на роботі.

Так, судом оглядався в судовому засіданні журнал реєстрації наказів на 2015 рік Сумського обласного центру зайнятості з якого вбачається, що у грудні 2015 року видавалось два накази про прийом на роботу.

Крім того, зі змін до штатного розпису Роменського міськрайонного центру зайнятості на 2015 рік вбачається, що незважаючи на виведення зі штатного розпису 10 посад було уведено 2 посади: провідний інженер з комп'ютерних систем та провідний фахівець з профорієнтації, але зазначені посади позивачу запропоновані не були.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про порушення відповідачем вимог передбачених ч.2 ст.40 та ч.3 ст.49-2 КЗпП України при звільненні позивача.

Погоджується колегія суддів і з висновком місцевого суду про те, що звільнення ОСОБА_3 відбулось також і з порушенням ч.ч.1, 3 та 7 ст.43 КЗпП України, п.10 ч.1 ст.38, ст.39 Закону України "Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності", а тому обгрунтовано судом було скасовано наказ про звільнення позивача з роботи та поновлено його на посаді провідного юрисконсульта Роменського міськрайонного центру зайнятості, а доводи апеляційної скарги відповідача у справі у цій частині є безпідставними.

В той же час, колегія суддів не може погодитися з висновком місцевого суду в частині покладення на відповідача у справі обов'язку з виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу й відшкодування моральної шкоди, оскільки до таких висновків суд дійшов при неповному з'ясуванні обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, що згідно п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення у цій частині й ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні цих вимог до Сумського обласного центру зайнятості з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.235 та ч.1 ст.237-1 КЗпП України, суд при ухваленні рішення про поновлення працівника на роботі одночасно приймає рішення про виплату такому працівникові за рахунок коштів роботодавця середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також моральну шкоду у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно пунктів 1, 2, 6 розділу І, пунктів 3-5 розділу V Положення про державну службу зайнятості (в редакції чинній на час вирішення спору у цій справі) центральний апарат Служби, регіональні (обласні) та базові (міські, районні, міськрайонні) центри зайнятості є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутові штампи і печатки із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом згідно ЄДРПОУ, інші печатки та штампи за потреби.

Відповідно до п.12 Положення про Сумський обласний центр зайнятості прийняття і звільнення працівників Сумського обласного центру зайнятості (крім заступників директора) та керівників підпорядкованих Сумському обласному центру зайнятості юридичних осіб проводиться згідно з наказом директора Сумського обласного центру зайнятості. Прийняття та звільнення працівників підпорядкованих базових центрів зайнятості (крім директора) проводиться згідно з наказом директора Сумського обласного центру зайнятості за поданням директора базового центру зайнятості.

Згідно п.1,5, 10, 11Положення про Роменський міськрайонний центр зайнятості (в редакції чинній на час звільнення позивача) Центр зайнятості як юридична особа публічного права має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутовий штамп і печатку із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом згідно з ЄДРПОУ, інші печатки та штампи (за потреби). Структуру та штатний розпис Центру зайнятості затверджує директор Сумського обласного центру зайнятості в межах затвердженої директором Сумського обласного центру зайнятості граничної чисельності . Кошторис видатків Центру зайнятості затверджує директор Сумського обласного центру зайнятості в межах видатків Сумського обласного центру зайнятості. Директор Центру зайнятості керує діяльністю цього центру та є персонально відповідальним за виконання покладених на нього завдань і функцій, ефективну роботу центру, цільове використання коштів Фонду в межах затвердженого кошторису видатків, належне використання виділених у розпорядження центру майна та матеріальних цінностей, виконання наказів і доручень Голови Служби та директора Сумського обласного центру зайнятості.

Таким чином, незважаючи на особливий порядок прийняття та звільнення працівників підпорядкованих базових центрів зайнятості (наказом директора Сумського обласного центру зайнятості за поданням директора базового центру зайнятості) він не змінює юридичної особи, з якою перебуває позивач у трудових відносинах, відтак і такий роботодавець несе обов'язок з виплати коштів у разі виникнення спору з виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що Сумський обласний центр зайнятості не є належним відповідачем у справі за позовом ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, а апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості залучати до участі у розгляді справи інший відповідачів.

У зв'язку із вищезазначеним апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині задоволення позову ОСОБА_3 до Сумського обласного центру зайнятості про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до цього відповідача.

В іншій частині рішення місцевого суду необхідно залишити без змін.

У зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги відповідачу у відповідності до вимог ч.ч.3,4, 5 т.88 ЦПК України компенсувати за рахунок держави 606 грн. 00 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, 308, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Сумського обласного центру зайнятості задовольнити частково.

Скасувати рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 серпня 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 до Сумського обласного центру зайнятості про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати за рахунок держави Сумському обласному центру зайнятості понесені ним судові витрати в розмірі 606 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -