АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Сухомлінов С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 липня 2016 року про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи: відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 2-6916/12 виданого 21.05.2010 року Дарницьким районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.07.2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_1, зацікавлені особи: ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, ПАТ «Універсал Банк» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вказує на те, що про день, час та місце слухання справи він дізнався від свого представника лише за тиждень до слухання справи, при цьому жодної повістки про призначений розгляд даної заяви він не отримував. Зазначає, що мав намір особисто приймати участь при розгляді даної справи в суді першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості заяви.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Судові рішення, відповідно до ст.124 Конституції Україниє обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 ст.14 ЦПК Українивизначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають визнанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК Українисуд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Частиною 4 ст.369 ЦПК України встановлено, що суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

З системного аналізу даної норми права вбачається, що суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у таких випадках: 1) якщо його було видано помилково, помилка може стосуватися особи, якій видано виконавчий лист (особа не має права на його одержання, або у особи були відсутні належні повноваження тощо), особи боржника або законної сили судового рішення тощо; 2) якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням або добровільним виконанням боржником чи іншою особою. В даному випадку суду слід надати докази добровільного виконання; 3) з інших причин, зокрема, у разі втрати виконавчого документа, який повинен бути повернутий до суду.

Згідно з ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження»строки пред'явлення виконавчого документа до виконання преривається частковим виконанням рішення боржника.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі виконати рішення, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Як вбачається з матеріалів справи рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20.11.2009 року позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» борг в сумі 758507,41 грн., державне мито в розмірі 1700 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

21.05.2010 року Дарницьким районним судом м.Києва було видано виконавчий лист №2-6919/12 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в сумі 758507,41 грн., державного мита сумі 1700 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі виконавчого листа №2-6919/12 10.11.2011 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №24000393.

Судом встановлено, що рішення суду від 20.11.2009 рокубуло частково виконане, постановою заступника начальника ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 07.11.2014 року повернуто виконавчий документ стягувачеві.

Вказаний виконавчий лист повторно був поданий до примусового виконання та 22.07.2015 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи те, що строк пред'явлення виконавчого листа № 2-1261/09, який був повернутий стягувачу 07.11.2014 року у зв'язку з неможливістю виконати рішення в повному обсязі перервався, то новий строк пред'явлення цього виконавчого листа до примусового виконання слід рахувати саме з 07.11.2014 року, а тому пред'явлення стягувачем виконавчого листа до виконання повторно 20.07.2015 року не може вважатись зробленим з пропущеним строком.

Апелянтом ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не було надано належних та допустимих доказів щодо існування обставин, встановлених ст.369 ЦПК України, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

А тому враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та визнання виконавчого листа №2-6919/12, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 21.05.2010 року таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не направляв боржнику повістку про призначене судове засідання, а апелянт мав бажання прийняти участь у розгляді справи особисто колегія суддів відхиляє виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню боржник ОСОБА_1 звернувся через свого представника ОСОБА_2, який в подальшому був присутнім в судовому засіданні 22.07.2016 року.

Повідомлення представника сторони вважається, що і сторона є повідомленою про розгляд справи.

Крім того, як вбачається з апеляційної скарги апелянт зазначав про те, що він був повідомлений своїм представником про судове засідання, а тому мав можливість подати свої пояснення по даній справі.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього спору.

Відповідно до ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав до її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: