Справа № 362/5036/16-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/6708/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 20 21.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Верланова С.М., Сліпченка О.І.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд визнати недійсним договір дарування, укладений у лютому 2015 року .

Одночасно з позовом, ОСОБА_3 подав заяву про його забезпечення шляхом накладення арешту на земельну ділянку 0,57 га за кадастровим номером :01:027:0002, яка знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Рославичі, провулок Польовий, земельна ділянка б/н з цільовим призначенням (використанням) земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2016 року заяву задоволено.

Накладено арешт на належну ОСОБА_2, на підставі державного акту про право власності серії ЯА № 6 від 14.02.2005 року, земельну ділянку з кадастровим № :01:027:0002 в с. Рославичі Васильківського району Київської області, провулок Польовий, площею 0,5751 га, для ведення особистого селянського господарства.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просить її скасувати, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви. Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, суд першої інстанції не зясував, хто є на даний час власником спірної земельної ділянки, а також не навів в своїй ухвалі мотивів для задоволення заяви.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів для забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим в подальшому виконання судового рішення по зазначеній цивільній справі.

Такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

За правилами ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії. При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції не перевірив обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема про те, хто на даний час є власником спірної земельної ділянки, а також чи являється предметом спору вся земельна ділянка, чи лише її частина, яка накладається на земельну ділянку позивача.

Крім того, задовольняючи заяву, суд першої інстанції у своїй ухвалі не навів мотивів, згідно яких він дійшов висновку про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Згідно розяснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен встановити чи дійсно є необхідність у застосуванні відповідних заходів.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином не перевірив чи існує реальна загроза відчуження спірного майна, чи є підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладання арешту на земельну ділянку, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції з передачею питання забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Таргоній Д.О.

Судді: Верланов С.М.

ОСОБА_4