_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/520/93/16
УХВАЛА

08 грудня 2016 р.

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Цвігун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, в якій, з урахуванням уточнень, просить суд визнати дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 по винесенню постанови від 29 липня 2016року про арешт рухомого та нерухомого майна незаконними, скасувати постанову старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 про арешт рухомого та нерухомого майна, яке належить їй - ОСОБА_1

В обґрунтування наданої скарги ОСОБА_1 посилається на те, що на примусовому виконанні у Київському відділі ДВС міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області з 07 червня 2016року знаходиться виконавчий лист за №520/16049/14-ц на про стягнення з неї 46 268, 80грн. на користь ПАТ «Універсал Банк».

Скаржниця вказує, що постанова старшого державного виконавця Капсамуна О.В. про відкриття виконавчого провадження від 09.06.2016р. за №В-20/51410323 отримана нею 04.07.2016року, а оскільки на той час вона проходила лікування після інсульту, 08.07.2016року вона звернулася до Відділу з відповідною заявою, у додатку було перелічено документи, у тому числі медичний висновок про те, що вона перенесла інсульт та продовжує лікування, є інвалідом 2-ої групи безстроково.

Однак 29 липня 2016року ст. державний виконавець Капсамун О.В. прийняв постанову про арешт усього її рухомого та нерухомого майна, про що її було сповіщено 05 серпня 2016року Одеською філією Державного підприємства «Національні інформаційні системи».

Скаржниця зазначає, що саме з витягу вона дізналася про наявність такої постанови, копію постанови вона не отримувала, що є порушенням її права та свобод, які охороняються Конституцією України та ст.ст. 6-8, 11 Закону України «По виконавче провадження».

Також скаржниця вказує, що у своїй заяві вона зазначила, що судове рішення, яке перебуває на примусовому виконанні, вона оскаржує в касаційному порядку у Вищому спеціалізовану суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, однак ніякої відповіді на її заяву державним виконавцем надано не було, виконавче провадження, відповідно до ст.ст. 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження», не було зупинено.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що станом на 23.09.2016року питання з банком щодо погашення боргу вирішено, її зобовязання за кредитним договором, за яким відкрито виконавче провадження, припинені.

З урахуванням викладеного, вважаючи, що своїми діями державний виконавець порушує її права та свободи, які забезпечені Конституцією України, Декларацією основоположних прав людини та свобод, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідною скаргою.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

У судовому засіданні 08.12.2016року представник ОСОБА_1 надану скаргу підтримала у повному обсязі, просила суд її задовольнити.

У судовому засіданні 08.12.2016року старший державний виконавець Капсамун О.В. просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

У судовому засіданні 08.12.2016року представник ПАТ «Універсал Банк» подану скаргу залишив на розсуд суду, враховуючи повне погашення заборгованості боржника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 02 лютого 2016року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» було стягнуто загальну суму заборгованості за кредитним договором №BL7242/1 від 22.01.2010рокув сумі 46 268 грн. 80 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 470 грн. 69 коп.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016року рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2016року залишено без змін.

07 червня 2016 року на виконання вказаного рішення суду Київським районним судом м. Одеси було видано відповідні виконавчі листи.

09.06.2016 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 були відкриті виконавчі провадження ВП №51410321 та ВП №51410323 з виконання виконавчого листа №520/16049/14-ц, виданого 07.06.2016року Київським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми в розмірі 46 268,80грн. та про стягнення судового збору в розмірі 470,69грн.

09.06.2016рокеу вказана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №51410321 була надіслана на адресу боржниці ОСОБА_1, що підтверджується копією супровідного листа, наявного в матеріалах справи, однак матеріали справи не містять відомостей про вручення її боржнику.

08.07.2016року ОСОБА_1 звернулася до старшого державного виконавця Київського відділу ДВС міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 з заявою, в якій зазначила, що вона оскаржує рішення про стягнення з неї заборгованості, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, та з 01.05.2016року перебуває на лікуванні, у звязку з чим, просила зупинити виконавче провадження до усунення обставин, які перешкоджають виконанню рішення.

Вказана заява була отримана Київським відділом ДВС міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області 08.07.2016року, що підтверджується відповідним штемпелем на ній.

29 липня 2016року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 було винесено постанову про арешт майна боржника - ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 вересня 2016року рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2016року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016року залишено без змін.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, який діяв на день відкриття виконавчого провадження) рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до ч. 2 та ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, який діяв на день відкриття виконавчого провадження) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження було відкрито 09.06.2016року та копія постанови про відкриття виконавчого провадження також надіслана боржнику 09.06.2016року.

п.3 ч.1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, який діяв на день відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження може бути зупинено, зокрема, у разі перебування боржника на лікуванні у стаціонарному лікувальному закладі, якщо рішення неможливо виконати без його участі, тобто вказане передбачає право, а не обовязок державного виконавця, у такому випадку, зупинити виконавче провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що скаржницею не було надано та не доведено суду, що старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 неправомірно прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника, та відмовлено у зупиненні виконавчого провадження, у звязку з чим, у задоволенні скарги в частині визнання незаконними дій державного виконавця слід відмовити.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 13.09.2016року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №51410323 з виконання виконавчого листа №520/16049/14-ц, виданого 07.06.2016року Київським районним судом м. Одеси про стягнення судового збору в розмірі 470,69грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк», на підставі п.8 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржником борг сплачений, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій стягнуто.

У судовому засіданні представник ПАТ «Універсал Банк» пояснив суду, що ОСОБА_1 погашена заборгованість за кредитним договором №BL7242/1 від 22.01.2010року у повному обсязі.

У судовому засіданні старший державний виконавець також пояснив суду, що боржником борг сплачений, однак виконавче провадження про стягнення заборгованості за кредитним договором не закінчено, оскільки боржницею не сплачено витрати на проведення виконавчих дій.

Разом з тим, ніяких доказів в обґрунтування вказаної обставини старшим державним виконавцем не надано, навпаки, з постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №51410323 з виконання виконавчого листа №520/16049/14-ц, виданого 07.06.2016року Київським районним судом м. Одеси про стягнення судового збору в розмірі 470,69грн. зазначено, що боржником борг сплачений, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій стягнуто.

Суд зазначає, що навіть, якщо припустити, що боржницею не сплачено виконавчий збір, який складає 10 відсотків фактично стягнутої суми, наявність арешту на всьому рухомому та нерухомому майні боржника не є співмірним з сумою виконавчого збору. При цьому суд враховує той факт, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи та фактично має постійний дохід у вигляді сплати пенсії по інвалідності, та державний виконавець може стягувати суму заборгованості з вказаного доходу.

Враховуючи викладене, суд вважає скаргу ОСОБА_1 в частині скасування постанови старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 №51410321 від 29.07.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 383, 386, 387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 Васильовича ВП №51410321 від 29.07.2016року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, ОСОБА_1.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Прохоров П. А.