АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/4406/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1647/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справа

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., П'єнти І.В.,

секретар Філіпчук О.С.,

з участю: апелянта ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

23 лютого 2016 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що 01 листопада 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем. На теперішній час подана позовна заява про розірвання шлюбу. Від спільного проживання мають двоє дітей: доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. За час шлюбу придбали майно: пральну машину Indesit вартістю 8000 грн, диван - 10000 грн, шафу - 5000 грн, два телевізора Sumsung - 7000 грн, чайник Rainford - 600 грн, мультиварку Rainford - 1200 грн, холодильник Nord - 3600 грн, кафельну плитку - 6000 грн, столик для комп'ютера - 1000 грн, ноутбук Asus - 5000 грн, автомобіль Lanos - 90000 грн. Після припинення подружніх відносин частину майна на суму 19800 грн забрав ОСОБА_3, у неї залишилась частина майна на суму 18100 грн. Просила розділити спільне майно, залишивши у власності відповідача автомобіль Lanos і стягнути з ОСОБА_3 на її користь ? частину його вартості у сумі 56700 грн.

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про розподіл майна подружжя. В обґрунтування вимог зазначав, що вказане у первісному позові майно вони розділили добровільно. Він забрав телевізор Sumsung (великий), чайник Rainford, мультиварку Rainford на загальну суму 6300 грн. У ОСОБА_1 залишилось майно: диван, шафа, телевізор Sumsung (малий), холодильник Nord, плитка кафельна, столик для комп'ютера на загальну суму 28100 грн. Автомобіль Lanos реєстраційний номер НОМЕР_1 був проданий ними ще у шлюбі, а кошти використані на проведення ремонту у квартирі АДРЕСА_1. Пральної машини Indesit не було, ноутбук Asus, яким він періодично користувався, належить його сестрі. Різниця у вартості предметів домашнього вжитку становить 21800 грн, які ОСОБА_1 повинна йому компенсувати.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2016 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2016 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову. Посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд мотивував відмову в позові тим, що не надано доказів, які б вказували на придбання спірного майна. Проте, відповідач визнавав факт придбання частини майна. При зазначенні назви пральної машини вона помилилась. Не враховано, що відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при поділі майна подружжя враховується вартість використаного одним із подружжя спільного майна на свій розсуд. Судом відмовлено у задоволенні клопотання про виклик свідка ОСОБА_7 власника квартири, у якій вони проживали.

ОСОБА_3, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині відмови у зустрічному позові та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення його позову. Посилається на порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права. Безпідставним є посилання у рішенні суду на недоведеність обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги за зустрічним позовом. Факт придбання майна визнавала ОСОБА_1, тому в силу ст. 61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 і її представник підтримали свою апеляційну скаргу та визнали апеляцію ОСОБА_3 не обґрунтованою у повному обсязі. Представник ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу свого довірителя та визнав не обґрунтованою апеляцію ОСОБА_1

ОСОБА_3 не з'явився, про розгляд справи належним чином повідомлений.

Апеляційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 з 01 листопада 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє дітей: доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. Подружні відносини припинили у лютому 2016 року. За час шлюбу придбали рухоме майно, а саме: пральну машину, диван, шафу, два телевізора, чайник, мультиварку, холодильник, кафельну плитку, столик для комп'ютера, поділ яких провели у добровільному порядку.

Автомобіль Lanos реєстраційний номер НОМЕР_1 був придбаний подружжям у 2011 році та відчужений у грудні 2015 року. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 30 грудня 2015 року власником зазначеного автомобіля є ОСОБА_5

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи у позові, суд обґрунтовано виходив з того, що сторони не надали належних доказів на підтвердження своїх вимог і заперечень.

Висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

На підставі ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 ст. 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень п.п. 22 - 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів справи за домовленістю між собою ОСОБА_1 і ОСОБА_3 провели поділ частини майна, а саме побутової техніки, меблів з урахуванням своїх інтересів і дітей, що не суперечить вимогам закону.

Відповідно безпідставними є вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення грошової компенсації як різниці у вартості часток у спільному майні, поділ якого проведено сторонами у добровільному порядку.

ОСОБА_1 не надала доказів того, що автомобіль під час сумісного проживання у грудні 2015 року відчужений без її згоди і кошти від його реалізації використані не на потреби сім'ї.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доводи апеляційних скарг фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи і незгоди апелянтів із висновками суду першої інстанції по їх оцінці. Вони не впливають на законність рішення суду і не спростовують його висновок.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий/підпис/О.І. Талалай

Суддя/підпис/А.П. Корніюк

Суддя /підпис/І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

________________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції Карплюк О.І. Справа № 22-ц/792/1647/16

Доповідач Талалай О.І. Категорія № 48