Справа № 191/1971/15-ц
Провадження № 2/191/44/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондаренко Г.В.

при секретарі Силкіної О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, третя особа ОСОБА_3, про визнання недійсним рішення сільської ради про вилучення земельної ділянки; визнання недійсним рішення сільської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Зайцевської сільської ради, третя особа ОСОБА_3, про визнання недійсним рішення сільської ради про вилучення земельної ділянки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину являється власником домоволодіння, що розташоване на земельній ділянці площею 0,20 га. за адресою: с. Зайцеве, вул. Леніна, 25. Через брак коштів позивач довгий час не оформляв документи на спадщину після смерті матері - ОСОБА_4. З метою приватизувати ділянку під будинком звернувся до відповідача, звідки йому стало відомо, що земельну ділянку було вилучено та надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо надання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам, в частині щодо вилучення та надання дозволу відносно земельної ділянки розміром 0,19 га за адресою: с. Зайцеве, вул. Леніна, 25 і передачі її ОСОБА_3. При цьому позивач в лютому 2010 року написав заяву під диктовку працівників селищної ради про передачу ОСОБА_3 в тимчасове користування ділянку під город. Вилучення земельної ділянки вважає незаконним та просить суд недійсними рішення сільської ради.

В процесі розгляду справи позивач змінював свої позовні вимоги (а.с. 68, а.с. 125). Відповідно до останніх уточнень до резолютивної частини позову позивач просить суд: визнати недійсним рішення 31 сесії ОСОБА_2 сільської ради пятого скликання від 19.03.2010р. №357-31/ V про вилучення земельних ділянок раніше наданих у користування громадянам, рішення від 19.03.2010р. №358-31/V про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо надання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам, в частині щодо вилучення та надання дозволу відносно земельної ділянки розміром 0,19 га за адресою: с. Зайцеве, вул. Леніна, 25 і передачі її ОСОБА_3. Визнати недійсним рішення 33 сесії ОСОБА_2 сільської ради шостого скликання від 22.10.2015р. №349-33/VI щодо внесення змін до рішення сесії №358-31/V від 19.03.2010р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян», а саме надати земельну ділянку громадянці ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в с. Зайцеве, вул. Леніна, буд. 25 «а». Судові витрати стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав в повному обсязі на підставах, які викладені в позовній заяві і просив їх задовольнити згідно уточнених позовних вимог. Крім того, представник позивача пояснив, що , що позивач звернувся до сільської ради з проханням передати земельну ділянку в тимчасове користування сусідці ОСОБА_3, за браком грошових коштів для оформлення спадкових документів після смерті матері ОСОБА_4 Вказану заяву писав під диктовку, розуміючи зміст по- своєму, а саме, що в послідуючому він матиме право на оформлення документів, а такі заходи передачі ділянки є тимчасовими для того, щоб земельна ділянка була доглянута та оброблена.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області проти задоволення позову заперечувала, просила в позові відмовити, надала суду письмові заперечення. Представник відповідача заперечувала проти позову на тих підставах, що позивач ОСОБА_1 успадкував домоволодіння №25 по вул. Леніна в с. Зайцеве Синельниківського району Дніпропетровської області після смерті матері ОСОБА_6, яка, в свою чергу успадкувала домоволодіння від ОСОБА_7, але права власності за життя не оформила. Земельна ділянка №25 по вул. Леніна в с. Зайцеве Синельниківського району Дніпропетровської області на праві власності ОСОБА_4 не належала, хоча на підставі рішення №63-9/ХХІІ від 21.02.1997 року громадянам, в тому числі і ОСОБА_4 були передані безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків і ведення особистого підсобного господарства. При цьому, в додатку №1 до зазначеного рішення сільської ради адреси не значилися. Також, цим рішенням громадян зобовязали виготовити державні акти на право приватної власності на землю. ОСОБА_4 за життя не скористалася своїм правом приватизувати земельну ділянку і державний акт про право власності на землю не отримала. У звязку з тим, що позивач у домоволодінні №25 по вул.. Леніна в с. Зайцеве не мешкав- домоволодіння руйнувалося і земельна ділянка не використовувалася за цільовим призначення. Третя особа ОСОБА_3 запропонувала передати земельну ділянку їй в користування. Це було оформлено шляхом написання власноручно, в присутності працівників сільської ради , заяви про вилучення із користування ОСОБА_1 земельної ділянки. В свою чергу, ОСОБА_3 написала заяву про передачу їй земельної ділянки на праві власності. На підставі заяв громадян, враховуючи рекомендації постійної комісії сільської ради та керуючись діючим законодавством були прийняті рішення 31 сесії ОСОБА_2 сільської ради пятого скликання від 19.03.2010р. №357-31/ V про вилучення земельних ділянок раніше наданих у користування громадянам, рішення від 19.03.2010р. №358-31/V про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо надання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам, в частині щодо вилучення та надання дозволу відносно земельної ділянки розміром 0,19 га за адресою: с. Зайцеве, вул. Леніна, 25 і передачі її ОСОБА_3 Крім того, представник відповідача зазначила, що сільська рада діяла в межах своїх повноважень і не порушувала права громадян, оскільки це відповідало їх волевиявленню. На час прийняття рішення сільською радою відповідних рішень- жодних документів, які б посвідчували право власності на будинок або земельну ділянку у позивача не було, згідно законодавства до моменту реєстрації права власності на нерухоме майно позивач був користувачем вказаного майна. Третя особа не змогла вчасно виготовити документи, які підтверджують право власності на земельну ділянку у звязку з важким матеріальним становищем, але весь час користувалася земельною ділянкою під город, прибрала і відновила її. Станом на 08.11.2016 року ОСОБА_3 виготовила проектну документацію із землеустрою. У звязку з реєстрацією права власності на будинок №25 по вул. Леніна за позивачем ОСОБА_1 25.02.2015 року , на підставі заяви ОСОБА_3, враховуючи рекомендації постійної комісії сільської ради, для запобігання конфлікту інтересів прийнято рішення виконавчого комітету №26 від 25 вересня 2015 року « Про присвоєння поштової адреси земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, що надається ОСОБА_3 у власність по вул.. Леніна поштову адресу с. Зайцеве, вул.. Леніна, буд.25 «А». Рішення виконавчого комітету про присвоєння адреси передано на сесію сільської ради .

На черговій сесії 33 сесії ОСОБА_2 сільської ради шостого скликання від 22 жовтня 2015 року №349-33/VІ внесені зміни до рішення сесії від 19 березня 2010 року №358-31/V « Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян», а саме надати земельну ділянку громадянці ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд, яка розташована в с. Зайцеве, вул. Леніна буд.25а».

Для обслуговування будинку по вул. Леніна №25 у с. Зайцеве закріплено земельну ділянку площею 0,03 га ( згідно законодавства не більше 0,25 га у сільській місцевості). Таким чином, сільською радою вирішено питання про закріплення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку №25 по вул.. Леніна в с. зайцеве, який належить позивачу ОСОБА_1

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Пояснила суду, що в 2010 році між нею і позивачем була досягнута згода щодо того, що він передасть земельну ділянку, яка була прикріплена до домоволодіння №25 по вул.. Леніна в с. Зайцеве їй в користування, тому що у неї зовсім не було городу біля будинку. Позивач будинком не користувався і землю не обробляв, мешкав в іншому населеному пункті. Вони звернулися до сільської ради і там написали заяви : він про вилучення земельної ділянки, яка розташована по вул. Леніна,25 в с. Зайцеве, а вона- про надання їй на праві власності вказаної земельної ділянки. Були прийняті рішення сільської ради. Вона весь час користувалася земельною ділянкою під город, вичистила її від бурянів , але не оформлювала землевпорядну документацію на землю, тому що чоловік тяжко хворів і в неї не було грошей. В 2014 році виник спір, тому що цю земельну ділянку захопили інші сусіди, поставили металеву огорожу і користуються нею. ОСОБА_1 зараз ніякого відношення до цієї землі не має, фактично нею користуються інші люди.

Суд вислухав пояснення представників сторін, третю особу, дослідив матеріали справи ю

Судом встановлено наступне:

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АЕВ № 674537 виданого 07 серпня 2001 року державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області - ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом померлої ОСОБА_4 24.09.2000р. Спадкове майно, на яке було видано свідоцтво, складається з житлового будинку саманного житловою площею 15,2 кв.м. А-1, сарай саманний Б-1, вбиральня деревяна В-1, огорожа штахетна №1-4, розташованих на земельній ділянці площею 0,20 га в с. Зайцеве, вул. Леніна, 25 Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.6, 27).

В вказаному свідоцтві про право на спадщину зазначено про те, що спадкове майно належить ОСОБА_7, померлого 15 вересня 1985 року, який склав на імя ОСОБА_4 13 лютого 1975 року за реєстром №2 в ОСОБА_2 сільській раді Синельниківського району Дніпропетровської області заповіт, після смерті якого ОСОБА_4 спадщину фактично прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

Державна реєстрація права власності на житловий будинок в с. Зайцеве, вул. Леніна, 25 Синельниківського району Дніпропетровської області була проведена 26.02.2015 року ( номер запису про право власності 8874019) ( а.с.7).

В матеріалах справи міститься копія технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: с. Зайцеве, вул. Леніна, б.25, виготовлений станом на 27.10.2014р. (а.с. 8-10). В технічному паспорті в розділі « Особливі відмітки» зазначено про площу 0,20 га, яка визначає площу земельної ділянки на якій розташовано домоволодіння.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія земельної книги Зацівської сільської ради , згідно з якою за ОСОБА_7 числилась земельна ділянка площею 0,33 га, а за ОСОБА_4 земельна ділянка площею 0,20 га ( а.с.29,30).

Рішенням №63-9/ХХІІ від 21 лютого 1997 року ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів Синельниківського району Дніпропетровської області (ІХ сесії ХХІІ скликання) було вирішено питання про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства( а.с.31).

В додатку до рішення №63-9/ХХІІ від 21 лютого 1997 року ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів Синельниківського району Дніпропетровської області (ІХ сесії ХХІІ скликання) під № 76 зазначена ОСОБА_4, площа земельної ділянки 0,20 га.

В судовому засіданні судом була досліджена копія інвентарної справи КП « Синельниківське БТІ» №264. В матеріалах інвентарної справи в наявності свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 20 березня 1991 року, згідно з яким будинок №25 по вул.. Леніна в с. Зайцеве належав ОСОБА_7

Згідно з довідкою-характеристикою , яка видавалась ОСОБА_4 П.Ф.07.08.2001 року житловий будинок №25 по вул.. Леніна, який належав ОСОБА_7 розташований на земельній ділянці площею 0,20 га( а.інв.справи 18).

На 19 аркуші інвентарної справи знаходиться довідка виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради про те, що за житловим будинком, який розташований у с. Зацеве , вул. Леніна,25 Синельниківського району і який належить ОСОБА_7 закріплена земельна ділянка розміром 0,20 га згідно рішення №63, 9-сесії ОСОБА_2 сільської ради.

В судовому засіданні встановлено, що позивач звертався до Зайцевської сільської ради з заявами від 09.12.2014р. та 23.01.2015р. (а.с. 11, 12), з проханням надати копії документів щодо земельної ділянки 0,20 га за адресою: вул. Леніна, 25 в с. Зайцеве для прийняття спадщини та оформлення приватизаційних документів на вказану земельну ділянку.

В справі міститься копія заяви від 09.02.2010 р. ОСОБА_1 на адресу голови Зайцевської сільської ради щодо вилучення земельної ділянки 0,19 га за адресою: с. Зайцеве, вул. Леніна, 25 (а.с. 22).

Відповідно до копії Рішення ОСОБА_2 сільської ради Синельниковіського району Дніпропетровської області від 19.03.2010р. «Про вилучення земельних ділянко, раніше наданих у користування громадянам», рада вирішили вилучити земельні ділянки, раніше надані у користування громадянам для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства (а.с. 21). Згідно списку, серед громадян, яким передаються земельні ділянки у власність є прізвище третьої особи - ОСОБА_3, адреса розташування земельної ділянки: с. Зайцеве, вул. Леніна, 25, для ведення особистого селянського господарства 0,19 га.

В судовому засіданні також оглянуто копії матеріалів спадкової справи померлої ОСОБА_4, що надано Другою Синельниківською державною нотаріальною конторою (а.с. 74-96).

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ №315546, виданого 25 вересня 2000 р. виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 померла 24 вересня 2000 року( а.с.76).

Відповідно до заповіту від 13 лютого 1975 року ОСОБА_7 заповідав все своє майно своїй дружині ОСОБА_4 ( а.с.80).

Таким чином, суд вважає встановленим і доведеним те, що позивач ОСОБА_1 набув право користування земельною ділянкою площею 0,20 га, яка розташована за адресою вул.. Леніна,25 в с. Зайцеве Синельниківського району Дніпропетровської області.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі суд враховує норми матеріального права щодо спадкування майна, а також норми земельного законодавства , якими врегульовані спірні правовідносини.

З 01 січня 2002 р. набрав чинності Земельний Кодекс України .

Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України (з 01 січня 2002 року) право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи права користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 02 травня 2009 року - право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки ( п. 7 розд. Х «Перехідні положення» ЗК), одержані ними до 01 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди у розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України- до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ч.2 ст.1225 ЦК України - до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Частиною 2 ст.120 ЗК України передбачено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

З урахуванням наведених норм матеріального права суд приходить до висновку про те, що позивач ОСОБА_1 набув право користування земельною ділянкою площею 0,20 га за адресою вул. Леніна,25 в с. Зайцеве Синельниківського району Дніпропетровської області, оскільки набув право власності на домоволодіння за вказаною адресою в порядку спадкування і вказана площа земельної ділянки зазначена в свідоцтві про право на спадщину, яке було видано державним нотаріусом Другої державної синельниківської нотаріальної контори 07.08.2001 року, тобто до 01 січня 2002 року, до набрання чинності Земельним кодексом України.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо того, що позивач не зареєстрував право власності на належне йому в порядку спадкування нерухоме майно, а зареєстрував його лише в 2015 році після того, як відбулась відмова від права користування земельною ділянкою з таких підстав:

Право на спадщину позивачем ОСОБА_1 було отримано 07 серпня 2001 року, відповідно до норм ст.ст.548,560 ЦК УРСР, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України з 01 січня 2004 року.

Натомість, Цивільний кодекс УРСР в редакції 1963 року не передбачав обовязку власника нерухомого майна, в тому числі і спадкоємця, зареєструвати право власності.

Згідно з ч.4 ст.334 ЦК України - права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Але, слід зазначити, що диспозицією ст.334 ЦК Україні врегульовані підстави виникнення права власності за договором, тому не можуть бути в повній мірі застосовані до правовідносин, які виникли внаслідок спадкування.

За таких обставин суд критично ставиться до заперечень відповідача в цій частині позовних вимог.

У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз'яснено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі ст. 377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК України Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України» від 27 квітня 2007 року і згідно зі ст. 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. З 01 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст. 377 ЦК України і ст. 120 ЗК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» від 5 листопада 2009 року.

До правовідносин, які виникли під час дії нормативно-правового акта, який згодом втратив чинність, застосовуються його норми. До правовідносин, які виникли раніше і регулювалися нормативно-правовим актом, який втратив чинність, але права й обовязки зберігаються і після набрання чинності новим нормативно-правовим актом, застосовуються положення нових актів цивільного законодавства.

Таким чином, необхідно зробити висновок про те, що у позивача ОСОБА_1 збереглося право користування земельної ділянки площею 0,20 га по вул.. Леніна,25 в с. Зайцеве Синельниківського району Дніпропетровської області, яку він набув в порядку спадкування за заповітом.

Крім того, при вирішенні спору між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 сільською радою суд враховує такі положення Земельного кодексу України:

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з пунктом 5 постанови Верховної Ради Української РСР від 18 грудня 1990 року № 562-ХІІ «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 5 травня 1993 року № 3180-XII) громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Аналогічне положення міститься у пунктах першому та сьомому розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

З матеріалів справи, яка розлядається судом, вбачається, що ОСОБА_1 набув право користування спірною земельною ділянкою правомірно і цього права у встановленому законом порядку не позбавлений.

Підстави та порядок припинення прав на землю визначені в главі 22 ЗК України. Ці норми передбачають підстави припинення прав (права власності та права користування) на земельні ділянки як у добровільному, так і примусовому порядку, з об'єктивних і суб'єктивних причин, а також за наявності та відсутності вини власників і землекористувачів.

Перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою визначений у статті 141 ЗК України і є вичерпним.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами.

Згідно з пунктами «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Положеннями частини першої статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини п'ятої статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно із частиною першою пункту 12 «Перехідні положення» ЗК України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений положенням статті 118 ЗК України.

Так, частиною першою статті 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Частина шоста статті 118 ЗК України передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 ЗК України).

Згідно зі статтею 50 Закону України «Про землеустрій» (яка була чинною на час виникнення правовідносин) у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до статті 123 ЗК України розроблений проект відведення земельної ділянки погоджується з територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, а також з відповідним територіальним органом виконавчої влади з питань лісового або водного господарства (у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення чи водного фонду).

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (частини перша, друга статті 20 ЗК України).

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку про те, що рішенням 31 сесії ОСОБА_2 сільської ради пятого скликання від 19 березня 2010 року №357-31/V про вилучення земельних ділянок раніше наданих у користування громадянам, про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою відносно земельної ділянки розміром 0,19 га за адресою : Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Зайцеве, вул. Леніна будинок №25 і передачі її ОСОБА_3 на підставі якого ОСОБА_3 надано право користування земельною ділянкою, неправомірно частково припинено право користування земельною ділянкою ОСОБА_1

Таким чином, на підставі досліджених письмових доказів, суд робить висновок, що вилучення земельної ділянки у ОСОБА_1та передача її в користування ОСОБА_3 відбувалась без виготовлення і затвердження проектів землеустрою.

Отже, суд прийшов до висновку, що дії відповідача не відповідали вимогам закону, а рішення сесії 31 сесії ОСОБА_2 сільської ради пятого скликання від 19 березня 2010 року №357-31/V про вилучення земельних ділянок раніше наданих у користування громадянам, про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою відносно земельної ділянки розміром 0,19 га за адресою : Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Зайцеве, вул. Леніна будинок №25 і передачі її ОСОБА_3 і рішення 33 сесії ОСОБА_2 сільської ради шостого скликання від 22 жовтня 2015 року №349-33/VІ щодо внесення змін до рішення сесії від 19 березня 2010 року №358-31/V « Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян», а саме надати земельну ділянку громадянці ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд, яка розташована в с. Зайцеве, вул. Леніна буд.25а»- були прийняті передчасно, без належного документального обґрунтування, всупереч вимогам закону.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку ОСОБА_3 за адресою Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Зайцеве, вул. Леніна,25-а, яка фактично є земельною ділянкою на якій розташований житловий будинок №25 , належний на праві власності ОСОБА_1, був замовлений 29.01.2015 року, а виготовлявся в 2016 році ( а.с.126-140), тобто вже після виникнення спору між сторонами і прийняття відповідачем спірних рішень, а тому не може бути прийнятий судом до уваги.

З урахуванням встановлених судом обставин справи, досліджених письмових доказів і норм права, якими врегульовані спірні правовідносини- суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, адже відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.10, ст.57, ст.11, ст. 79, ст. 88, ст.214, ст.215, ст. 224-226 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, третя особа ОСОБА_3, про визнання недійсним рішення сільської ради про вилучення земельної ділянки; визнання недійсним рішення сільської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою- задовольнити.

Визнати недійсним рішення 31 сесії ОСОБА_2 сільської ради пятого скликання від 19 березня 2010 року №357-31/V про вилучення земельних ділянок раніше наданих у користування громадянам, про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою відносно земельної ділянки розміром 0,19 га за адресою : Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Зайцеве, вул. Леніна будинок №25 і передачі її ОСОБА_3.

Визнати недійсним рішення 33 сесії ОСОБА_2 сільської ради шостого скликання від 22 жовтня 2015 року №349-33/VІ щодо внесення змін до рішення сесії від 19 березня 2010 року №358-31/V « Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян», а саме надати земельну ділянку громадянці ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд, яка розташована в с. Зайцеве, вул. Леніна буд.25а».

Стягнути з ОСОБА_2 сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області ( ) на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області ( ) на користь держави отримувач: Управління Державного казначейства України у м. Синельникове Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, банк: Головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області м. Дніпропетровськ, МФО банку: 805012, р/р 0034, КБКД 22030001 Судовий збір Державної судової Адміністрації України, судовий збір в розмірі 551( пятсот пятдесят одна гривню 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_8