АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Корчевного Г.В.,

при секретарі - Лознян О.С., Трофименко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, правонаступником якого є ОСОБА_3, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_2, правонаступником якого є ОСОБА_3, до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на введені в експлуатацію прибудови,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з наведеним позовом. Позивач зазначав, що у 1965-1966 років він з батьком, ОСОБА_7, спільною працею, за спільні кошти, прибудували до АДРЕСА_1, 1/6 частина якого йому належить, прибудови під літ. «А1», літ «а» (коридор 2-1, кухня 2-2). Самовільну прибудову під літ. «а1» (кухня 1-2) розпочав будувати батько у 1973 році, в подальшому будівництво продовжили родичі, члени сім*ї, друзі. Позивач просив суд визнати право власності на Ѕ частину вказаних приміщень.

05 грудня 2013 року позивач уточнив позовні вимоги (а.с.56) і просив суд Ѕ право власності приміщень у вказаному будинку, позначених в технічному паспорті за 2013 рік: а саме: 2-1 коридор .6,4 кв.м.; 2-2 кухня 5,2 кв.м.; 2-3 жила кімната 20,9 кв.м.; 1-2 кухня 10,9 кв.м. та Ѕ частина погребу 21 кв.м.

09 жовтня 2014 року позивачем внесено уточнення до позову (а.с.166), в якому просив визнати за ним право власності на 17,6 кв.м. житлової кімнати; 13,1 кв.м. підсобних приміщень та виділити їх в натурі.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 08 грудня 2014 року у позові відмовлено.

На рішення суду першої позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального права та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції, ухваленні нового - про задоволення позовних вимог.

Апелянт зазначає, що спірні прибудови до домоволодіння не можна вважати самовільним будівництвом, оскільки відповідно до листа БТІ прибудови збудовано до 1992 року; прибудови, збудовані у 1965-1966 роках не були предметом заповіту, який складався його батьком ОСОБА_7

В судовому засіданні правонаступник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_4 - скаргу не визнала.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

За матеріалами справи позивач, він же і апелянт, - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про смерть т.2 а.с.37).

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 28 квітня 2015 року провадження у справи зупинялось до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (т.2 а.с.40).

Судом першої інстанції було встановлено, згідно рішення Виконкому Московської ради депутатів трудящих м. Києва від 30 липня 1962 року (т.1 а.с.68) та дублікату свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 01 серпня 1962 року (т.1 а.с.95), домоволодіння АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_7

Згідно листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності не об'єкти нерухомого майна від 04 жовтня 2013 року за № 21586 (т.1 а.с.67) і технічного паспорту на одноквартирний (садибний) житловий будинок (інвентаризаційна справа 17138) від 22 травня 2013 року (а.с.173-177), із відповідними виправленнями, що за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 було здійснено: прибудови літ. «а» і літ. «А1» у 1965 році та прибудову літ. «а1» у ІНФОРМАЦІЯ_2

При цьому, згідно Технічного паспорту на одноквартирний (садибний) житловий будинок (інвентаризаційна справа 17138) від 22 травня 2013 року прибудова літ. «а» складається із коридору 2-1, кухні 2-2, прибудова літ. «А1» складається із житлової кімнати 2-3, прибудова літ. «а1» складається із кухні1-2 (т.1 а.с.11-15).

Судовими рішеннями Московського районного суду м. Києва від 29 грудня 1987 року по справі № 2-2670/5 (т.1 а.с.6-7), Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2010 року по справі № 2-613/10 (т.1 а.с.32-36), яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 травня 2010 року (т.1 а.с.37-39), встановлено, що будинок АДРЕСА_1 було збудовано подружжям ОСОБА_8, яка померла в ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, який помер у ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2010 року, ухвали Апеляційного суду міста Києва від 06 травня 2010 року, а також ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 22 квітня 2009 року по справі № 2-670/09 (т.1 а.с.40), позивач у зазначених справах ОСОБА_2 визнав, що спірні прибудови 2-1,2-2 (лат. «а»), 2-3 (літ. «А1»), 1-2 (прибудова літ. «а1), збудовано за життя його батьками - ОСОБА_8 і ОСОБА_7 у зв'язку із чим просив визнати право власності на зазначені прибудови у порядку спадкування після смерті батьків.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції правильно зазначав, що позивачем не було надано доказів на підтвердження його трудової участі, її обсягу і тривалості у споруджені спірних прибудов літ. «а» (коридор 2-1, кухня 2-2), літ. «А1» (житлова кімната 2-3) і літ. «а1» (кухня 1-2); отримання ОСОБА_8 (мати позивача) від позивача коштів, їх суму із призначенням.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що будинок АДРЕСА_1 разом із прибудовами літ. «а» (коридор 2-1, кухня 2-2), літ. «А1» (житлова кімната 2-3) і літ. «а1» (кухня 1-2) збудовано за життя подружжям ОСОБА_8 і ОСОБА_7, за відсутності доведеної трудової участі і грошових витрат позивача ОСОБА_2

Згідно технічного паспорту на одноквартирний (садибний) житловий будинок (інвентаризаційна справа 17138) від 22 травня 2013 року АДРЕСА_1 включає житлову будівлю за літ. «А» побудовану в 1950р., на яку ОСОБА_7 за життя було отримано свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 01 серпня 1962 року (т.1 а.с.95).

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_7, 5/6 частини будинку АДРЕСА_1 (із житловою будівлею літ. «А») було прийнято у спадщину ОСОБА_5, ОСОБА_6 в рівних долях кожному згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 11 жовтня 1990 року. Право власності за ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на 5/6 частини будинку АДРЕСА_1 (із житловою будівлею літ. «А») зареєстровано згідно реєстраційного посвідчення від 07 квітня 2004 року, запис в реєстраційній книзі № 89-161 (т.1 а.с.9,10).

За рішенням Московського районного суду м. Києва від 29 грудня 1987 року заповіт, який складався ОСОБА_7 своїм онукам - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (т.1 а.с.88), частково було визнано недійним та за позивачем ОСОБА_2 визнано право власності на 1/6 частину буд. АДРЕСА_1 (т.1 а.с.6,7).

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2010 року (т.1 а.с.32) було встановлено, що ОСОБА_2 після смерті батьків - ОСОБА_7 і ОСОБА_8 майно не успадковував, оскільки його батько - ОСОБА_7 заповів своє майно онукам ОСОБА_5 і ОСОБА_6

За матеріалами справи відповідачка - ОСОБА_4 (сестра ОСОБА_2) взагалі не є власником будь-якої частини спірного будинку АДРЕСА_1 та стосовного і спірних приміщень.

Фактично заявлено вимоги стосовно належної третім особам - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 частині вказаного будинку у розмірі 5/6 частини.

Судом першої інстанції відповідно до положення ст. 33 ЦПК України роз'яснялось позивачу його процесуального права щодо заміни первісного відповідача на належного відповідача у справі, а також залучити в якості співвідповідачів інших осіб.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом щодо заміни неналежного відповідача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові, пред*явленому до відповідача - ОСОБА_4

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваного рішення без змін, яке ухвалено до дотриманням норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги правильність висновку суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст..ст.303,307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, правонаступником якого є ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: