справа №176/2485/16-ц
провадження №2/176/1471/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Волчек Н.Ю.,

за участю секретаря Ханіної М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ :

28 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирb №35 у будинку №21 по вул. Шевченка у м. Жовті Води Дніпропетровської області.

В обгрунтування своїх вимог посилалась на те, що квартира №35 у будинку №21 по. вул. Шевченка у м. Жовті Води Дніпропетровської області належить їй на праві приватної власності. В зазначеній вище квартирі зареєстровані вона, її донька ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 Але за місцем своєї реєстрації донька та онука ніколи не проживали, бо з 2000 року вони постійно мешкали у м. Лобня Московської області Російської федерації. Обидві відповідачки отрмали дозвіл на проживання в Росії, мають вид на проживання та зареєстровані за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою Букінське шосе, б. 15, кв. 40.

Реєстрація відповідачів у спірній квартирі створює позивачу певні перешкоди у її користуванні оскільки вона позбавлена можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою, позбавлена можливості оформити житлову субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб. Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 прибути особисто в м. Жовті Води для зняття з реєстрації відповідачі не мають матеральної можливості, тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду.

У судове засідання позивачка, ОСОБА_1, не зявилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити.

Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, належним чином повідомлені про день та час судового розгляду справи, у судове засідання не зявились, надіславши заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Згідно з ч.4. ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, квартира АДРЕСА_1 належитьна праві приватної власності позивачу, ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2006 року посвідченого приватним нотаріусом та зареєстрованого Жовтоводським бюро технічної інвентаризації (а.с.7-8), що також вбачається з витягу з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 9).

В зазначеній вище квартирі окрім позивача з 20.02.2007 року зареєстровані її донька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та онука ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується данними ЖРЕО №2 та ксерокопією паспортів ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.10, 11-14, 15-17).

Відповідачі фактично не проживали в спірній квартирі, не користувались нею та не неслиь витрат на її утримання, їх реєстрація носила суто формальний характер, бо з 2000 року вони мешкають у м. Лобня Московської області Російської Федерації.

Обидві відповідачки отримали дозвіл на проживання в Росії, мають вид на проживання та зареєстровані за адресою: Букінське шосе, 15, кв.40, м. Лобня, Московська область Російська Федерація, що підтверджується відмітками в поспортах останніх (а.с. 11-14, 15-17).

Їх реєстрація створює позивачу перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні квартирою в повному обсязі.

В матеріалах справи міститься письмові заява відповідачів, в яких кожна окремо зазначила, що вона згодна з позовними вимогами позивача та просить їх задовольнити. /а.с.20,21/

Позивач, ставлячи питання про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою №35 у будинку №21 по вул. Шевченко в м. Жовті Води Дніпропетровської області посилається на те, що відповідачі в спірній квартирі не мешкають, а вона позбавлена можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою в тому числі оплачує за них комунальні послуги, позбавлена можливості оформити житлову субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб.

Оскільки відповідачі, не являючись власниками житла, не проживають і не користуються житловим приміщенням, а саме, квартиою №35 у будинку №21 по вул. Шевченко в м. Жовті Води Дніпропетровської області, що є приватною власністю позивача, не виявили наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, визнають позовні вимоги в повному обсязі, ( а.с. 20,21) це дає суду змогу прийти до висновку, що відповідачі дійсно, на протязі більш ніж шести місяців, без будь-яких поважних причин не мешкають у спірному приміщенні, а тому повинні бути визнані такими, що втратили право користування ним.

При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачам в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідачі зверталися до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивача до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачами зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Судові витрати позивач просить віднести за його рахунок.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 321 ч.1, 386, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України та у відповідності із ст.ст. 11,12, 60, 88, 112-115 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №35 у будинку №21 по вул. Шевченка в м. Жовті Води Дніпропетровської області.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене апеляційному суду Дніпропетровської області шляхом подачі через Жовтоводський міський суд на протязі десяти днів апеляційної скарги.

Суддя Жовтоводського міського суду Н.Ю. Волчек