Справа № 285/325/16-ц
провадження у справі № 2/0285/509/16
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді…………………Літвин ОСОБА_1

за участю секретаря………………..ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_3

до Новоград-Волинської міської ради Житомирської області

про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж на земельній ділянці № 10 по вул. Волі, 76 в м. Новоград-Волинський Житомирської області (далі ОСОБА_4).

В обґрунтування позову зазначає, що в 1993 році ним було самовільно побудовано гараж на земельній ділянці, на яку в 2005 році видано Державний акт під уже збудований гараж, а в 2012 році виготовлено технічний паспорт.

При зверненні до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області (далі Управління архітектури) з приводу прийняття та введення побудованого Гаража в експлуатацію йому було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. ОСОБА_4 не порушує містобудівних вимог, відповідає вимогам пожежної безпеки і може використовуватись за призначенням, просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 11.05.2016 року до участі в справі було залучено в якості ІІІ особи Управління Архітектури, представник якого в письмовому клопотанні від 10.06.2016 року просив справу слухати у його відсутності, свою позицію щодо заявлених позовних вимог не висловив.

Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, представник відповідача при вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб.

З технічного паспорту на ОСОБА_4, виготовленого позивачем 14.06.2012 року, вбачається, що рік побудови Гаража 1993, площа будівлі становить 32,2 кв.м.

Земельна Ділянка, на якій розташований ОСОБА_4, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку від 29.03.2005 року, виданого на підставі рішення 22-ої сесії Новоград-Волинської міської ради № 383 від 10.03.2005 року, належить позивачу ОСОБА_3, а цільовим її призначенням обслуговування гаража.

Відповідно до висновку начальника управління містобудування архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради від 11.12.2015 року, ОСОБА_4 не порушує нормативних містобудівних вимог і може використовуватись за призначенням.

Зареєструвати право власності на ОСОБА_4 у встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядку позивач не зміг і йому у цьому Управлінням архітектури було відмовлено 19.01.2016 року та запропоновано звернутися до суду.

За змістом ст. 331 ЦК України, ст.30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», ст.18 Закону України «Про основи містобудування», визнанню права власності на новостворене нерухоме майно повинно передувати прийняття його в експлуатацію.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.05.2016 року підтверджується відсутність реєстрації права власності на ОСОБА_4 за будь-якими особами.

Враховуючи те, що позивач самочинно побудував ОСОБА_4 без будь-яких порушень будівельних норм та правил на земельній ділянці, Державний акт про право власності на яку він отримав вже після фактичного будівництва Гаража; останній не порушує нормативних містобудівних вимог, відповідає вимогам пожежної безпеки, придатний до нормальної експлуатації і може використовуватись за призначенням; питання щодо прийняття Гаража в експлуатацію було предметом розгляду компетентного державного органу, а іншого шляху оформлення права власності на ОСОБА_4, ніж звернення з відповідним позовом до суду, в позивача немає, суд приходить до висновку, що його вимоги про визнання права власності на ОСОБА_4 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 294 ЦПК України, статтями 182, 328, 331, 376 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на гараж, розташований в гаражному масиві, на земельній ділянці № 10 за адресою: вул. Волі, 76 м. Новоград-Волинський Житомирської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя О.О. Літвин