28.07.2016 Справа № 756/3660/16-ц
Справа № 756/3660/16-ц
Провадження № 2/756/2979/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шумейко О.І.,

за участю секретаря - Алфьорової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_2, третя особа: Автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників», про визнання недійсним договору про відступлення прав (вимог),

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року позивач звернувся до Апеляційного суду міста Києва із клопотання про визначення підсудності позовної заяви ПАТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_2, третя особа: Автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників», про визнання недійсним договору про відступлення прав (вимог).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 березня 2016 року підсудність позовної заяви банку визначено Оболонському районному суду міста Києва.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у серпні 2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір банківського вкладу фізичної особи. У лютому 2016 року позивач отримав від Арбітражного суду Республіки Крим позов про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу. До позовної заяви долучено договір відступлення прав (вимог), укладений 13 липня 2015 року між ОСОБА_2 та Автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників». Позивач зазначає, що не давав свою згоду на відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу фізичної особи, про необхідність якої прямо зазначено у тексті договору банківського вкладу. Відтак, позивач посилається на те, що оспорюваний ним правочин не відповідає ч. 1 ст. 516 ЦК України, що є підставою для визнання такого правочину недійсним у судовому порядку.

За таких обставин, позивач просить визнати недійсним договір відступлення прав (вимог) від 13 липня 2015 року № 171/30, укладений між ОСОБА_2 та Автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників», застосувати наслідки недійсності правочину та визнати відповідача кредитором за договором банківського вкладу фізичної особи «Строковий» від 16 серпня 2012 року № /1.

Представник позивача у своїй заяві підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр».

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

16 серпня 2012 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 укладено договір банківського вкладу фізичної особи «Строковий» № /1, за умовами якого вкладник вносить на вкладний рахунок грошові кошти у сумі 50100 грн. без права поповнення, на строк до 16 лютого 2013 року. За користування грошовими коштами банк щомісячно нараховує вкладнику проценти із розрахунку 17,75 процентів річних.

Відповідно до п. 6.3. договору відступлення вкладником права вимоги за цим договором можливе лише за наявності письмової згоди банку.

Договір банківського вкладу укладений між відповідачем, фактичне місце проживання якого є м. Євпаторія, Крим, та відділенням ПАТ «Креді Агріколь Банк» в м. Євпаторія.

У відповідності до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 516 ЦК України встановлений порядок заміни кредитора у зобов'язанні, згідно з яким заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов'язані з розміщенням грошових коштів в банківській установі. Договором, укладеним між банком та відповідачем, встановлена можливість заміни кредитора у зобов'язанні лише за згодою банку, як боржника.

13 липня 2015 року між відповідачем та Автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» укладено договір відступлення прав (вимог) № 171/30, відповідно до якого відповідач відступив права (вимоги) до ПАТ «Креді Агріколь Банк» на користь третьої особи за договором банківського вкладу фізичної особи «Строковий» № /1 від 16 серпня 2012 року. (а.с. 12-13)

У тексті оспорюваного правочину відсутні посилання на згоду позивача щодо заміни боржника у зобов'язанні. Відтак, оспорюваний правочин на момент його вчинення суперечив ч. 1 ст. 516 ЦК України.

Позивачем заявлені вимоги про визнання правочину недійсним як заінтересованою особою, оскільки банк не є стороною правочину. З матеріалів справи вбачається, що укладення оспорюваного правочину впливає на права та інтереси позивача, оскільки на підставі договору відступлення прав (вимог) Автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» звернулася до суду з позовом про стягнення з банку банківського вкладу.

Крім того, суд звертає увагу, що оспорюваний правочин вчинений між відповідачем та третьою особою після тимчасової окупації Автономної Республіки Крим. Такий правочин прямо пов'язаний з договором банківського вкладу, який укладений в м. Євпаторія, АР Крим.

За приписами ст. ст. 1, 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України, до якої включена сухопутна територія Автономної Республіки Крим, є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, вирішує визнати недійсним договір відступлення прав (вимог) від 13 липня 2015 року № 171/30, укладений між ОСОБА_2 та Автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників». Оскільки за правилами ст. 216 ЦК України недійсним правочин не створює юридичних наслідків, у тому числі для позивача, застосування наслідків недійсності правочину, про які просить позивач, не є необхідним у даному випадку, а визнання правочину недійсним є достатнім способом захисту порушених прав позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2756,00 грн.

Керуючись ст. ст. 208, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_2, третя особа: Автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників», про визнання недійсним договору про відступлення прав (вимог) - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір відступлення прав (вимог) від 13 липня 2015 року № 171/30, укладений між ОСОБА_2 (російською мовою: ОСОБА_2) та Автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників».

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (російською мовою: ОСОБА_2) на користь публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» судовий збір у сумі 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Шумейко