Провадження № 4с/522/16/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, начальник Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції - ОСОБА_2, старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» на рішення державних виконавців,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на рішення державних виконавців Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції. Скаржник мотивує свої вимоги тим, що 16 березня 2012 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №2-1057/11на примусове виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси про стягнення з неї на користь ПАТ «Ерстебанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 332 967,88 гривень, а також по сплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Строк предявлення вказаного виконавчого документу було зазначено до 14.02.2013 року. 03 травня 2012 року було відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим документом, а 02 листопада 2012 року закінчено на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з направленням виконавчого документа на виконання за можливим місцем мешкання боржника. 11 липня 2013 року заступник начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, яке він закінчив, повернувши стягувачеві виконавчий документ 08 жовтня 2013 року. Строк повторного предявлення виконавчого листа до виконання був встановлений до 08 жовтня 2014 року.

26 січня 2016 року ПАТ «Фідобанк» подав заяву про примусове виконання. 27 січня 2015 року старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_4 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-1057/11 від 16 березня 2012 року.

Таким чином з порушенням строку предявлення до виконання виконавчого документу та особою, яка не мала права на предявлення до виконання виконавчого листа, було відкрито виконавче провадження, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2015 року є незаконною.

Також скаржник просила визнати незаконними і постанову про стягнення з неї виконавчого збору від 24.11.2015 року та постанову про арешт її майна, постанову про стягнення з неї витрат на проведення виконавчих дій від 24.11.2015 року, оскільки вони були винесені в звязку з незаконно відкритим виконавчим провадженням.

Сторони в судове засідання не з'явились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник позивача звернулась до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутністю. Позов підтримала у повному обсязі.

Зацікавлені особи Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції направили до суду заперечення, в яких просили залишити без задоволення скаргу ОСОБА_1 та слухати справу у відсутність їх представника. В запереченнях представник державної служби зазначив, що строк предявлення виконавчого документа до виконання не був пропущений, оскільки 25.09.2014 року постановою державного виконавця було відмовлено у відкритті виконавчого провадження в звязку з тим, що ПАТ «Фідобанк» не є стороною виконавчого провадження», а тому на їх думку був перерваний строк предявлення документу до виконання. Інші зацікавлені особи про причини неявки до суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 березня 2012 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист по справі №2-1057/11, згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 332 967 грн. 88 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 1700 грн. та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн.

03 травня 2012 року постановою старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_5 було відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим документом.

02 листопада 2012 року постановою того ж державного виконавця виконавче провадження було закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в звязку з направленням на виконання за можливими місцем мешкання боржника.

11 липня 2013 року заступником начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

08 жовтня 2013 року виконавчий лист № 2-1057/11 виданий 16.03.2012 року був повернутий стягувану у відповідності до постанови ОСОБА_2 Строк повторного предявлення зазначений до 08.10.2014 року.

25 вересня 2014 року старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_4 винесла постанову про відмову у відкриті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ПАТ «Фідобанк», який подав заяву про відкриття виконавчого провадження не є стороною виконавчого провадження, яка визначена у заяві.

27 січня 2015 року старший державний виконавець Крисенко І.С. постановою відкриває виконавче провадження по виконавчому листу №2-1057/11 виданому 16.03.2012 року (виконавче провадження № 46221178), за заявою ПАТ «Фідобанк».

24 листопада 2015 року старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_3 в рамках вказаного виконавчого провадження виносить три постанови: про арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1, про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат на організацію та проведення виконавчих дій та виконавчого збору.

У відповідності до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Згідно ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Статею 23 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено переривання строку давності пред'явлення виконавчого документа до виконання. Строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до ч.1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом. Іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішенням, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності з ч.1, 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених законом, здійснювати необхідні міри для своєчасного і повного виконання рішення способом і в порядку, передбаченого виконавчим документом.

Відповідно до ст. 7 вищенаведеного закону, державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ч. 1, 2 та 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Таким чином, твердження представника Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про те, що строк предявлення до виконання виконавчого документа становив до 25 квітня 2015 року не ґрунтується на Законі.

25 квітня 2014 року виконавчий документ стягувачем не був поданий, його подала особа, яка не мала на це права і закон не повязує такі випадки з переривання строку предявлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, представниками Центрального віллу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції та ПАТ «Фідобанк» не надано доказів, що і під час відкриття виконавчого провадження 27 січня 2015 року і на теперішній час ПАТ «Фідобанк» є стороною виконавчого провадження.

Інші постанови про арешт майна боржника, про стягнення витрат на організацію виконавчих витрат та виконавчого збору також є незаконними, оскільки були ухвалені у виконавчому провадженні, яке було незаконно відкрито.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 23 закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 208-210, 386, 387 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення державних виконавців Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2015 року на примусове виконання виконавчого листа №2-1057/11, винесену старшим державним виконавцем Крисенко І.С.

Визнати неправомірною та скасувати постанову від 24 листопада 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 33 478,79 грн., винесену старшим державним виконавцем Центрального відділу виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_3

Визнати неправомірною та скасувати постанову від 24 листопада 2015 року про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_1 винесену старшим державним виконавцем Центрального відділу виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_3

Визнати неправомірною та скасувати постанову від 24 листопада 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 витрат на організацію проведення виконавчих дій у сумі 100 грн., винесену старшим державним виконавцем Центрального відділу виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_3

Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції судовий збір на користь держави в сумі 275 грн. 60 коп.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л. М. Чернявська