АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Хоменко О.Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного сулу м. Києва від 21 квітня 2016 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

У мотивування вимог посилався на те, що 01.04.2013 року між ПАТ «ОБОЛОНЬ» та ПрАТ «СК «Уніка» укладено Договір добровільного страхування автотранспорту №245002/4098/0001283, за яким застраховано автомобіль Volksvagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1.

05.05.2015 року у м. Київ по вул. Червонопрапорна - вул. Заболотного відбулось зіткнення автомобіля Volksvagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 та автомобіля ЗАЗ Део, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_2

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль був пошкоджений.

Зіткнення відбулося в результаті порушення відповідачем Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Київ від 18.06.2015 року.

18.05.2015 року до ПрАТ «СК «Уніка» звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та всіма необхідними документами для виплати страхового відшкодування, на підставі яких позивач сплатив відшкодування згідно розрахунку суми збитку 70 063,69грн, що підтверджується платіжним дорученням №3021649 від 22.06.2015 року.

Під час виконання ремонту автомобіля було виявлено скриті пошкодження, які зафіксовано у Рахунку НОМЕР_6 від 14.07.2015 року та Звіті №01-16/07 від 16.07.2015 року.

На підставі вказаних документів здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 9 974,05 грн, що підтверджується платіжним дорученням №026795 від 03.08.2015 року.

Договором страхування передбачено франшизу в розмірі 20 у.о., а тому розмір збитку становить 80 037,74 грн (за винятком франшизи).

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» згідно полісу АІ/5886278 (ліміт відповідальності 50 000 грн).

01.07.2015 року ПрАТ «СК «Уніка» звернулось з заявою в порядку регресу до ПрАТ «СК «Галицька», у відповідь на яку ПрАТ «СК «Галицька» здійснило відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.

З урахуванням наведеного позивач просив суд стягнути в порядку регресу з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК «Уніка» 30 037,74 грн та судові витрати в розмірі 300,38 грн.

Рішенням Голосіївського районного сулу м. Києва від 21 квітня 2016 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 30 037,74 грн та судовий збір в сумі 300,38 грн.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Зазначає, що рішення суду ухвалене на основі не повно і не всебічно з'ясованих обставин та без дотримання суддею норм матеріального та процесуального права.

Посилається, що судом першої інстанції було проігноровано і не досліджено об'єктивно, повно та всебічно надані нею до суду докази (Висновок №0139 від 26.11.2015 року, схему ДТП від 05.05.2015 року, додаткові пояснення, фотографії з місця ДТП та фотографії про характер пошкоджень всіх трьох автомобілів) і не зазначено в судовому рішенні мотивів, з приводу яких вони не були досліджені та не прийняті до уваги судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції підставно виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Судом встановлено, що 01 квітня 2013 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ПАТ «ОБОЛОНЬ» укладено Договір страхування №245002/4098/0001283, відповідно до якого було застраховано автомобіль НОМЕР_3.

05.05.2015 року приблизно о 10:30 год ОСОБА_2, керуючи автомобілем ЗАЗ-Daewoo, реєстраційний номер НОМЕР_2, по вул. Академіка Заболотного у м. Києві, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, який в свою чергу зіткнувся з автомобілем НОМЕР_5.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпП. (а.с. 64)

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

18.05.2015 року до ПрАТ «СК «Уніка» звернувся страхувальник із заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с. 5)

Згідно із Звітом про оцінку колісного транспортного засобу №01-25/05 від 25.05.2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volksvagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 79 521,97 грн. (а.с. 21-27)

22 червня 2016 року позивач виплатив ПАТ «ОБОЛОНЬ» страхове відшкодування у розмірі 70 063,69 грн, що підтверджується платіжним дорученням №021649 від 22.06.2015 року. (а.с. 41)

Під час виконання ремонту автомобіля було виявлено скриті пошкодження, які зафіксовано у Рахунку НОМЕР_6 від 14.07.2015 року та Звіті №01-16/07 від 16.07.2015 року.

За Звітом про оцінку колісного транспортного засобу №01-16/07 від 16.07.2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volksvagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 89 597,36 грн. (а.с. 45-51)

03 серпня 2015 року позивач здійснив доплату страхового відшкодування у розмірі 9 974,05 грн, що підтверджується платіжним дорученням №026795 від 03.08.2015 року. (а.с. 63)

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У ч. 2 ст. 1187 ЦК України зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як зазначає позивач, ПрАТ «СК «Галицька» відшкодувала ПрАТ «СК «Уніка» частину суми страхового відшкодування в сумі 50 000 грн, що становить ліміт відповідальності за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АІ/5886278, укладеного з ОСОБА_2 Отже, страхова сума, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 30 037,74 грн.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами справи, в тому числі, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року, довідкою №62977384 про дорожньо-транспортну пригоду від 18.05.2015 року.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, що судом першої інстанції було проігноровано і не досліджено об'єктивно, повно та всебічно надані нею до суду докази (Висновок №0139 від 26.11.2015 року, схему ДТП від 05.05.2015 року, додаткові пояснення, фотографії з місця ДТП та фотографії про характер пошкоджень всіх трьох автомобілів) і не зазначено в судовому рішенні мотивів, з приводу яких вони не були досліджені та не прийняті до уваги судом.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, судом першої інстанції надано оцінку Висновку №0139 від 26.11.2015 року та зазначено, що такий висновок складений на замовлення ОСОБА_2 на підставі наданих нею документів без врахування пояснень сторін і третьої особи, даних в судовому засіданні, без попередження експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

Відповідач та її представник підтвердили, що в процесі розгляду справи вони не скористалися своїм правом порушити питання про призначення судової авто-технічної експертизи.

Фактично доводи ОСОБА_2 та її представника зводяться до того, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія Volksvagen Polo.

Єдиним доказом, на який посилається ОСОБА_2 та її представник, є зазначений вище Висновок спеціаліста, проведений на замовлення ОСОБА_2, як фізичної особи, на підставі наданих нею документів та поставлених нею перед спеціалістом питань.

Колегія суддів також проаналізувала наданий доказ в сукупності з іншими доказами, які є в матеріалах справи.

Так в матеріалах справи є постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.64).

З постанови вбачається, що в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила про те, що їхала з допустимою швидкістю та дистанцією, однак водій автомобіля Volksvagen Polo виник раптово та створив перешкоду, внаслідок чого відбулося зіткнення.

Пояснення ОСОБА_2 не містять відомостей про першочергове зіткнення автомобілів Toyota RAV4 та Volksvagen Polo та наїзд на її автомобіля Volksvagen Polo.

Правдивість викладення цих пояснень в постанові суду ОСОБА_2 підтвердила у своїй апеляційній скарзі на постанову суду. (а.с.95)

ОСОБА_2 підтвердила, що постанова суду була предметом дослідження в Апеляційному суді міста Києва за її апеляційною скаргою та залишена без змін.

Відповідач не оскаржувала дій працівників поліції, які на її думку не вірно зафіксували обставини дорожньо-транспортної пригоди, не склали протокол про порушення Правил дорожнього руху іншими учасниками дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач підписала всі документи, сплатила штраф у добровільному порядку за постановою суду.

Аналізуючи Висновок №0139 експертного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди за участі всіх трьох автомобілів, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий висновок не є належним та допустимим доказом вини іншого учасника дорожньо-транспортної події в цій дорожньо-транспортній пригоді з огляду на наступне.

Зазначений висновок спеціаліста за наданими йому ОСОБА_2 документами та поставленими нею питаннями є за своїм змістом відповіддю на поставлені питання ОСОБА_2, носить ймовірний характер, оскільки у висновку зазначено як би мали діяти водії та що спеціаліст вбачає в діях ОСОБА_3 з технічної точки зору невідповідність вимогам п.10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху, що на думку колегії суддів є виходом за межі компетенції спеціаліста в цій частині.

Висновок за своїм змістом не є висновком авто-технічної експертизи.

Будь-яких інших доказів вини водія автомобіля Volksvagen Polo у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 не надала.

У суді апеляційної інстанції відповідач та її представник наголошували на тому, що за своєї некомпетентності судді не встановили вину водія автомобіля Volksvagen Polo.

Такі посилання сторони у справі та її представника не ґрунтуються на законі, оскільки згідно статей 10, 60 ЦПК України докази надаються сторонами, суд лише має оцінити надані докази та прийняти рішення на їх основі. Суд в силу закону не наділений повноваженнями за власною ініціативною збирати докази на користь тієї чи іншої сторони у справі.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 подала Висновок експертного дослідження за результатами проведення автотехнічного дослідження №12344/16-52 від 21.08.2016 року.

Колегія суддів відхилила заявлене клопотання з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Оскаржуване рішення суду ухвалене 21 квітня 2016 року, а заява ОСОБА_2 про призначення експертизи надійшла до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз 02.08.2016 року, тобто після ухвалення рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Всі ці доводи були предметом дослідженні в суді першої інстанції, суд дав їм оцінку в рішенні суду і в колегії суддів відсутні правові підстави для переоцінки наданих суду доказів.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку на підставі доказів, що надані суду.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного сулу м. Києва від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва