Справа № 751/8880/16-ц Провадження № 22-ц/795/2186/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Косач І. А. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Бобрової І.О., Вінгаль В.М.
при секретарі:Шевченко М.О.,
за участю:відповідача ОСОБА_5,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 20 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

В вересні 2016 року ОСОБА_6 звернулась з позовом до ОСОБА_5 та уточнивши вимоги, просила стягнути з нього аліменти в сумі 1500 грн. щомісячно на утримання їх спільного повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_7 є студентом медичного факультету №3 Одеського національного медичного університету, за контрактом, закінчує навчання 30 червня 2021 року та перебуває на її повному утриманні. Відповідач отримує пенсію і допомогу як чорнобилець, має можливість надавати матеріальну допомогу сину, проте не допомагає.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 20 жовтня 2016 рок позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти на період навчання сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду - з 12 вересня 2016 року і до досягнення сином 23-річного віку, також стягнуто в дохід держави судовий збір.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не було взято до уваги надані відповідачем документи про оплату за квартиру та комунальні послуги, що складають біля 800 грн. на місяць, якщо додати їх до 1/4 частини його пенсії, то йому на життя залишається лише 700 грн.

Також апелянт зазначає, що судом належним чином не з'ясовано, що позивачка також працює, проте отримує заробітну плату в конверті.

Крім того ОСОБА_6 зазначив, що син є повнолітнім та мав бути залученим до участі в справі, не заслухано його думку з приводу позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має хронічні захворювання, є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, має стабільний дохід, у нього відсутні інші утриманці, позивачка не працює, тому є підстави для часткового задоволення позову та стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно.

З таким висновком погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Суд першої інстанції встановив, що сторони мають спільного сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6).

Згідно довідки Одеського національного медичного університету від 02 вересня 2016 року №914 вбачається, що ОСОБА_7 є студентом ІІІ семестру 2 курсу денної контрактної форми навчання медичного факультету №3, закінчує навчання 30 червня 2021 року (а.с.3).

Також вбачається, що в серпня 2016 року за навчання ОСОБА_7 сплачено 9740 грн., за рік навчання має бути сплачено 19480 грн. (а.с.12).

З копії трудової книжки ОСОБА_6 вбачається, що вона не працює (а.с.13-17).

З довідки № вбачається, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Чернігівській області і отримує пенсію за вислугу років. Сума пенсії за період з 01 травня 2016 року по 31 жовтня 2016 року складає 12142 грн. 08 коп. (а.с.33).

Також вбачається, що відповідач перебуває на обліку в лікарні (а.с.35).

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має визначатись, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Заперечуючи проти позову відповідач посилається на матеріальну неспроможність утримувати повнолітнього сина через те, що отримує незначну пенсію та має сплачувати комунальні послуги. Проте вбачається, що судом першої інстанції встановлена можливість ОСОБА_5 надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину з урахуванням наданих доказів та встановлених по справі обставин. За таких обставин доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Обставини, які б давали підстави для звільнення відповідача від сплати аліментів не встановлені.

Висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, відповідають вимогам ст.182 СК України, зокрема, судом враховано та належним чином досліджені доходи сторін та інші фактичні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для звільнення ОСОБА_5 від сплати стягнутих судом першої інстанції аліментів на утримання повнолітнього ОСОБА_5 на період його навчання.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: