Справа № 603/422/16-ц
Провадження №2/603/185/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2016 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Галіяна І. М.

за участі секретаря судового засідання Сандалюка О.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 1,08 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1;

- земельну ділянку площею 0,35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1;

- земельну ділянку площею 0,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1;

- право на земельну частку (пай) у господарстві спілці селян «Дубенківська» згідно зареєстрованого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з:

- права на земельну частку (пай) у господарстві спілці селян «Дубенківська» згідно зареєстрованого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2.

Вказану спадщину прийняла її мати - ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати - ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з:

- земельної ділянки площею 1,08 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1;

- земельної ділянки площею 0,35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1;

- земельної ділянки площею 0,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1;

- права на земельну частку (пай) у господарстві спілці селян «Дубенківська» згідно зареєстрованого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2.

Позивач вважає що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки фактично прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном як спадкоємець за законом першої черги.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що ОСОБА_3 за життя не оформила спадкових прав на майно після смерті ОСОБА_2. Крім того Державний акт на право приватної власності на землю загублений.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач - представник Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, проти позову не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 60 років в с.Дубенка Монастириського району Тернопільської області помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, актовий запис №8.

З матеріалів справи вбачається, що померлому належало:

- право на земельну частку (пай) у господарстві спілці селян «Дубенківська» згідно зареєстрованого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області №344 від 04.07.2016 року.

Вказане майно ОСОБА_2 успадкувала дружина померлого, як спадкоємець першої черги - ОСОБА_3, родинні відносини між якими підтверджуються довідкою Дубенківської сільської ради №354 від 07.07.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи на час смерті ОСОБА_2, тобто на час відкриття спадщини, був чинним ЦК Української РСР 1963 року, тому при вирішенні питання про прийняття ОСОБА_3 спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) в порядку спадкування необхідно керуватися ст. 549 ЦК Української РСР в якій зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст.ст. 524, 525, 526, ЦК України (1963 року), який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Згідно з вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини, або якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

У пункті 65 правових позицій, висловлених судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України в зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році зазначено, що відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

В зв'язку з вищевказаним та відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги, яка прийняла та вступила в володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 70 років в с.Дубенка Монастириського району Тернопільської області померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, актовий запис №02.

Після її смерті залишилось спадкове майно до якого належать:

- земельна ділянка площею 1,08 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №29-1912-0.9-588/2-16 від 11.07.2016 року;

- земельна ділянка площею 0,35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №29-1912-0.9-588/2-16 від 11.07.2016 року;

- земельна ділянка площею 0,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №29-1912-0.9-588/2-16 від 11.07.2016 року;

- право на земельну частку (пай) у господарстві спілці селян «Дубенківська» згідно зареєстрованого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2.

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 виданого 11.06.1977 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за НОМЕР_5 сформованого 27.05.2016 року, згідно інформації якого ОСОБА_1 змінила своє дошлюбне прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, а тому ОСОБА_1 має право на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 як спадкоємець за законом першої черги.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується відмовою державної нотаріальної контори №741/01-16 від 06.07.2016 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як слідує з матеріалів справи оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) був втрачений про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» №27 (7159) від 15.07.2016 року.

Згідно даного повідомлення вбачається, що сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_7, виданий Монастириською райдержадміністрацією 29.03.1996 року ОСОБА_2 - загублений.

На даний час виготовити правовстановлюючі документи на вищевказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті.

Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно закону після смерті ОСОБА_3 в нотаріальній конторі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Спадкове майно ОСОБА_1 фактично прийняла так як на час відкриття спадщини проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_3, що підтверджується довідкою №355 від 07.07.2016 року, виданою виконавчим комітетом Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість з даних причин оформити спадщину в установленому законом порядку доведена матеріалами справи.

Суд не бере до уваги заяву ОСОБА_5, засвідчену секретарем виконкому Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області та зареєстрованих в реєстрі за №43, яка мала право на обов'язкову частку в спадковому майні згідно закону, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 і згідно якої вона відмовились від права на спадкове майно, а саме земельних ділянок згідно позовних вимог, що залишились після смерті ОСОБА_3, так як, згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, а саме протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (в редакції чинній на час відкриття спадщини).

Натомість, вищевказана заява ОСОБА_5 свідчить про те, що їй відомо про заявлені вимоги ОСОБА_1 та щодо них не заперечує, так як протягом розгляду справи в суді заперечень проти позову не подавала і ніяких дій, які б могли помішати позивачу у задоволенні її заявлених вимогах не вчиняла.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним в позовній заяві, а отже, він, як спадкоємець за законом має право на земельні ділянки, інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно судом встановлено не було.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а позивач фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, тому є підстави визнати за нею право власності на зазначене майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1216, 1218, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268 ЦК України, 81 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права та права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- земельну ділянку площею 1,08 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1;

- земельну ділянку площею 0,35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1;

- земельну ділянку площею 0,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 право на:

- земельну частку (пай) в селянській спілці «Дубенківська» с.Дубенка Монастириського району Тернопільської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_7.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян