Справа № 459/911/15 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/112/16 Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів Монастирецького Д.І., Шумської Н.Л.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товариству «Укргазпромбанк» - Ожго Євгенія Вікторовича на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» на користь ОСОБА_3 20 000 (двадцять тисяч),00 грн. грошових коштів за договором банківського рахунку №21356 від 15.11.2013 року та додатковим до нього договором № 1/21356/980 від 29.01.2015 року; 255 (двісті п'ятдесят п'ять),45 грн. - процентів за користування цими коштами за період з 29.01.2015 року по 26.02.2015 року; за період з 26.02.2015 року по 01.04.2015 року: 58 (п'ятдесят вісім),26 грн. - 3 процентів річних від простроченої суми та 1706 (одна тисяча сімсот шість),44 грн. - інфляційних нарахувань.

Вирішено питання судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товариству «Укргазпромбанк» - Ожго Євгеній Вікторович. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах справи. Вказує, що позивач є власником грошових коштів на рахунку, яким він володіє, і його право власності в силу ст. 41 Конституції України та ст.321 ЦК України, є непорушним, а правовідносини, які виникли на підставі договору банківського рахунку №21356 від 15.11.2015 року пов'язані із наданням послуг. Крім того, стягнення з відповідача коштів за договором банківського рахунку за рішенням суду може призвести до подвійного отримання позивачем коштів. Також зазначає, що стягнення із відповідача 3% річних та інфляційних нарахувань не може бути здійснено так як на дату ухвалення рішення виникли підстави для звільнення від їх застосування. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони по справі у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що дане рішення суду відповідає вказаним вимогам зважаючи на наступне.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15.11.2013 року між ОСОБА_3 до Публічним акціонерним товариством «Укргазпромбанк» було укладено договір банківського рахунка №21356, відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_1 у національній та/або іноземній валюті для розрахунків при здійсненні поточних операцій, визначених законодавством України.

Згідно з цим договором відкриття поточного рахунку та виконання комплексного розрахунково-касового обслуговування клієнта здійснюється у відповідності з законодавством України. Клієнт має право вільно використовувати кошти, які зберігаються на його рахунку, в порядку, передбаченому законодавством України щодо здійснення розрахункових операцій. Банк сплачує клієнту відсотки за середньодобовими залишками коштів на поточних рахунках відповідно до тарифів. Договір є укладеним на невизначений строк і діє з дати його підписання і до закриття рахунку (п.п. 2.1, 4.1.1, 5.3, 6.1).

Зазначений договір не містить положень щодо строків видачі грошових коштів з рахунка клієнта за розпорядженням останнього.

29.01.2015 року між сторонами до договору банківського рахунку №21356 від 15.11.2013 року було укладено додатковий договір № 1/21356/980 «Овернайт для фізичних осіб».

Вказаним додатковим договором п. 5.3 основного договору було викладено у новій редакції, а саме: «Банк сплачує клієнту відсотки за середньодобовими залишками коштів на поточних рахунках на наступних умовах: на кінець операційного дня у сумі, що дорівнює 20 000 грн., проценти нараховуються та сплачуються за ставкою 22,00% річних. На суму, що перевищує вказаний залишок коштів, або є меншою вказаного залишку коштів проценти за користування коштами нараховуються та сплачуються за ставками згідно діючих тарифів банку, умов договору банківського рахунку №21356 від 15.11.2013 року. Нараховані проценти виплачуються Клієнту на поточний рахунок НОМЕР_1, відкритий ПАТ «Укргазпромбанк» не пізніше останнього робочого дня місяця». Цей додатковий договір набуває чинності з 29 січня 2015 року і діє по 25 лютого 2015 року (включно). Цей договір є невід'ємною частиною договору банківського рахунку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів; вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом. обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

За змістом ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду закону, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з п. 1.35 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача.

Як вбачається з матеріалів справи , 02.01.2015 року позивач звернулася до відповідача із заявою про видачу їй готівки в сумі 20 000,00 грн., однак така була залишена без задоволення.

Відповідно до ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Отже, ураховуючи положення закону та п. 5.3 договору банківського рахунку 21356 у редакції від 29.01.2015 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 255,45 (9,46+245,99) грн. нарахованих процентів за користування коштами позивача у сумі 20 000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо запровадження у ПАТ «Укргазпромбагк» тимчасової адміністрації, не є підставою для відмови у задоволення позовних вимог про стягнення коштів за договором банківського рахунку враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 70 від 07.04.2015 року, прийнятого на підставі постанови Правління Національного банку України від 07.04.2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Украгазпромбанк» до категорії неплатоспроможних», у відповідача - Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» запроваджено тимчасову адміністрацію з 08.04.2015 року.

Відповідно до пункту 3 рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 70 від 07.04.2015 року призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Укргазпромбанк» Ожго Євгенія Вікторовича.

Частиною 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Закон Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Однак відповідно до п.1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Враховуючи положення ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та обставини, встановлені у справі, колегія суддів вважає, що введення тимчасової адміністрації не може бути перешкодою для задоволення вимог вкладника, оскільки заявлена позивачкою вимога про повернення вкладу відповідала умовам договору і строк виконання обов'язку банку повернути вклади наступив 25.02.2014 року, тобто до введення тимчасової адміністрації та ухвалення районним судом рішення суду, і крім того, вимога позивачки не суперечить ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вирішуючи позов у частині відповідальності відповідача за ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції, з яким погоджується і колегія суддів, виходив з наступного.

Відповідно до ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ураховуючи невстановлення іншого розміру процентів договором між сторонами або законом, застосуванню підлягає положення про стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних від простроченої суми за період з 26.02.2015 року по 01.04.2015 року, тобто за 35 днів, які складають 58,26 грн. (20255,45 х 3 % : 365 днів х 35 днів).

Стягнення трьох процентів річних від простроченої суми виключає можливість стягнення будь-яких інших процентів за порушення грошового зобов'язання, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача процентів у сумі 427,306 грн. за користування її коштами на поточному рахунку не ґрунтується на законі та є наміром повторно притягнути відповідача до юридичної відповідальності того самого виду за одне і те ж правопорушення.

Що стосується інфляційних нарахувань за період з 26.02.2015 року по 01.04.2015 року, то суд першої інстанції вірно встановив, що їх сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 1706,44 грн. (20255,45 грн. х 103,1 % (індекс інфляції по Україні за січень 2015 року) = 20883,33 грн. - 20255,45 грн. = 627,91 грн.; 20255,45 грн. х 105,3 % (індекс інфляції по Україні за лютий 2015 року) = 21328,95 грн. - 20255,45 грн. = 1073,53 грн.; 1073,53 грн. + 627,91 грн.).

За таких обставин, перевіривши законність рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, з врахування пояснень сторони відповідача в суді апеляційної інстанції, перевіривши подані докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, давши належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, не допустив порушень процесуального закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товариству «Укргазпромбанк» - Ожго Євгенія Вікторовича - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Монастирецький Д.І.

Шумська Н.Л.