Справа № 169/661/16-ц
Провадження № 2/169/238/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

27 грудня 2016 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Хвіц Г.Й.,

з участю секретаря Ганюк З.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Разом із позовною заявою представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи, що в судове засідання особи, які беруть участь у справі, не зявилися, то відповідно до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю з таких підстав.

Встановлено, що Банк звернувся до суду із позовом про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 23 листопада 2016 року (а.с. 2), однак, відповідно до актового запису № 65 від 26 листопада 2013 року останній помер ще 26 листопада 2013 року (а.с. 50).

Наведені обставини свідчать про те, що позов предявлено до фізичної особи ОСОБА_1 майже через три роки після його смерті.

За змістом частини 1 статті 26, статті 30 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, зокрема, є сторони позивач і відповідач, якими можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до положень статей 28, 29 ЦПК України сторони наділені цивільною процесуальною правоздатністю здатністю мати цивільні процесуальні права та обов'язки, та цивільною процесуальною дієздатністю здатністю особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді.

При цьому, згідно з частиною 4 статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Статтею 37 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво це заміна сторони або третьої особи (право попередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки попередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи допускається в порядку статті 37 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, а не заміни відповідача, однак виключно за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.

З огляду на вказане, спадкоємці померлого боржника у разі їх наявності на момент відкриття провадження у цій справі не є процесуальними правонаступниками, а наявність правонаступництва у матеріальних правовідносинах має вирішуватися за позовом, предявленим безпосередньо до спадкоємців боржника.

Аналогічна правова позиція про допустимість процесуального правонаступництва виключно за умови предявлення вимоги в судовому порядку до особи боржника за життя останнього викладена і в постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-142цс13.

У зв'язку зі смертю боржника в кредитних правовідносинах має місце перехід обов'язків боржника до його спадкоємців, а нормами матеріального права визначено порядок пред'явлення вимоги кредитора до спадкоємців та обов'язки останніх.

Цивільне судочинство здійснюється виключно в порядку, встановленому ЦПК України, проте процесуальним законом не передбачено права й можливості пред'явлення позову до померлої особи.

При цьому, Банк не позбавлений можливості пред'явити вимоги до спадкоємців померлого боржника в порядку, передбаченому статтею 1281 ЦК України, і отримати в установленому законом порядку інформацію щодо їх кола і обсягу спадкового майна.

За таких обставин, відповідно до зазначених норм процесуального права та враховуючи, що Банк звернувся до суду з цим позовом до особи, яка на момент предявлення позову померла та її правоздатність відповідно до вимог частини 4 статті 25 ЦК України припинилася, а діючим законодавством України не передбачено судового врегулювання спору з особою, яка на час звернення до суду померла, то суд дійшов висновку, що провадження слід закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 205 ЦПК України у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 33 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року, суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК України, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Керуючись статтями 26, 28-30, 37, 205, 206, 209, 210 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в

Провадження в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Розяснити Публічному акціонерному товариству комерційного банку «ПриватБанк» право на звернення до суду із позовом до спадкоємців померлого боржника ОСОБА_1 у порядку, встановленому статтею 1281 ЦК України, а також, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана апеляційному суду Волинської області через Турійський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої було постановлено ухвалу, - протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий