Справа № 500/6005/16-ц
Провадження № 2/500/3217/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Адамова А.С.,
при секретарі Хачатрян А.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,
16.11.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за ним як за спадкоємцем другої черги за законом після смерті сестри ОСОБА_2, померлої 24.09.2013 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Шкільна, б. 163, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, який би посвідчував право власності спадкодавця.
Представник позивача у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Представник Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши покази сторін, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2009 року (справа №2-2353-2009) за ОСОБА_2 визнане право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Жовтнева, б. 163.
Згідно технічного паспорту, виданого КП «Ізмаїльське МБТІ» 23.04.2010р. по вул.Жовтнева, 163 в м. Ізмаїл є житловий будинок власником якого зареєстрована ОСОБА_2.
Розпорядженням Ізмаїльського міського голови №57р від 19.02.2016р. «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області» вулицю «Жовтнева» перейменовано на вулицю «Шкільна».
Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно із ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД №419553 від 12.06.2015р. ОСОБА_2 померла 24.09.2013 року.
Після смерті ОСОБА_2 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Шкільна, № 163. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №45491979 від 20.10.2016р.
Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті ОСОБА_2 є її рідний брат ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії VІ-УР№579064 від 09.07.1964р. спадкодавця та свідоцтвом про народження серії V-УР №0773043 від 12.08.1964р. позивача.
Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.
Інших спадкоємців немає.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті сестри ОСОБА_2 прийняв фактично, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, та протягом шести місяців, проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується прибудинковою книгою, копія якої наявна в матеріалах справи.
На звернення позивача до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу в Одеській області ОСОБА_3 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, письмовою відповіддю нотаріуса за № 726/02-14 від 20.10.2016 року, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, що підтверджує право власності спадкодавця та який був би зареєстрований у встановленому законом порядку.
Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно листа КП «Ізмаїльське МБТІ» за №1921 від 20.12.2016р. обєкт нерухомості по вул. Шкільна, 163 в м. Ізмаїлі Одеської області належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та є завершеним будівництвом. Станом на останню технічну інвентаризацію від 23.04.2010р. самочинних будівель у складі вищезазначеного обєкта нерухомості не встановлено.
Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 спадщину після померлої ОСОБА_1 прийняв, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, та протягом шести місяців, проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою, осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 немає, інших спадкоємців немає, з огляду на встановлене позивач обґрунтовано вимагає визнання за ним права власності на спадкову власність.
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.
Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 213-215, 224 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 24.09.2013 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.Шкільна, б. 163.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 23.12.2016р.
Суддя: ОСОБА_4