АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 630/204/16-ц Головуючий суддя І інстанції Зінченко О. В.
Провадження № 22-ц/790/5795/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Малінської С.М.,

суддів: Швецової Л.А., Бровченка І.О.,

за участю секретаря: Муц Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» на заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 21 липня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановила:

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому, після уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 10260,51 грн. та судові витрати в розмірі 1378, 00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 20.12.2007 року ОСОБА_2 20.12.2007 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленим договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором.

У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 31.01.2016 року має заборгованість в загальному розмірі 10260,51 грн.

Заочним рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 21 липня 2016 року в задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представником Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 21 липня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судовим розглядом встановлено, що 20 грудня 2007 року між ЗАТ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк»та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, визначених даним договором.

Станом на 31.03.2016 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 26188,31 грн., яка складається з:

- заборгованості за кредитом 2824,12 грн.;

- заборгованості по відсоткам за користування кредитом 20064, 19 грн.:

- пені 3300 грн.

Заочним рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 17.03.2016 року з відповідача було стягнуто заборгованість в розмірі 18237, 22 грн., тому різниця становить 9295, 72 грн., до якої позивачем було додано штрафи відповідно до умов п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: фіксованої частини у розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 464,79 грн.

Заочним рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 17.03.2016 року з ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість за кредитним договором від 20.12.2007 року в розмірі 18237,22 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню становить 10260, 51 грн.

Посилаючись на правовий висновок Верховного суду України, викладений в постанові від 23 вересня 2015 року по справі № 6-1206цс15, суд першої інстанції дійшов висновку, що нарахування платежів на суму заборгованості можливе лише в разі виконання судового рішення, тобто позивач має довести, що заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 17.03.2016 року не виконане на теперішній час. Разом із тим, позивач відповідних належних та допустимих доказів не надав, що позбавляє суд можливості встановити правомірність нарахування процентів, пені та штрафів на суму заборгованості після прийняття рішення.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, не повернув своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого, згідно розрахунку заборгованості станом на 31.03.2016 року ОСОБА_2 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 9295,72 гривень, яка складається з: 8695,72 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 600 грн. заборгованість з пені. А також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина), 464, 79 грн. - штраф (процентна складова).

Отже, загальна сума заборгованості, яку належить стягнути, становить 10260, 51 грн.

Згідно вимог ст. ст. 11, 13 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків , зокрема є договори і інші правочини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Ст. 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобовязання.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач не виконав свої зобов'язання за договором кредиту належним чином, тому є підстави для задоволення позовної заяви.

За таких обставин, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно з п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким позовну заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Згідно частин першої, третьої та пятої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу та позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» задоволено, з ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути 1378, 00 грн., сплачених при подачі позовної заяви, та 1515,80 грн., що були сплачені при подачі апеляційної скарги. А всього на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» з ОСОБА_2 належить стягнути 2893,80 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» - задовольнити.

Заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 21 липня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» (р/р № 3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 10260 (десять тисяч двісті шістдесят) гривень 51 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» (р/р № 3111, МФО 305299, ) судовий збір у розмірі 2893 (дві тисячі вісімсот девяносто три ) гривні 80 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді :