Апеляційний суд міста Києва
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1759/16 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Мікітчак А.Л.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів», третя особа: ОСОБА_14 про оскарження наказів № № 94, 95 від 10 грудня 2014 року, визнання недійсними, незаконними та їх скасування.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Позивачі звернулися до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просили суд накази відповідача за №94, 95 від 10 грудня 2014року про припинення шляхом ліквідації діяльності відділення 1400 (1410, 1420) з 15 лютого 2015року з проведенням скорочення чисельності штатів, припинення шляхом ліквідації діяльності режимно-секретного органу (0310) та органу спецзв'язку (0315) визнати недійсними, незаконними та скасувати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПАТ «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів» в особі його структурного підрозділу комплексного науково-дослідного відділення захисту інформації (КНДВЗІ) понад 40 років на високому науково-технічному рівні проводить роботи із протидії іноземним технічним розвідкам та захисту інформації на території України, на що має безтермінові ліцензії Держспецзв'язку України з технічного та криптографічного захисту інформації відповідної серії, спецдозвіл Служби Безпеки України. ПАТ«Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів» також входить до реєстру експертних організацій Держспецзв'язку в галузі технічного захисту інформації. За своєю специфікою КНДВЗІ отримало найменування «Бар'єр» та входить до складу підрозділу 1000 ПАТ «НДІ ЕМП» і безпосередньо підпорядковується Директору з наукової роботи. 26.11.2014 фактично під час проведення аудиторської перевірки відбулася рейдерська зміна керівництва по управлінню ПАТ «НДІ ЕМП», ОСОБА_15 самовільно вчиняє дії та самостійно приймає рішення щодо розпорядження необоротними активами товариства, встановлює зобов'язання товариства щодо його самознищення шляхом ліквідації режимно-секретних об'єктів підприємства, що виконують державні замовлення, скорочує чисельність штатів і звільняє працівників без відповідних дозволів ФДМ України, та вчиняє інші незаконні дії, що підривають обороноздатність держави. Так, ОСОБА_15 підписав 10 грудня 2014року два накази за №94, 95, якими припиняє шляхом ліквідації діяльність відділення №1400 (1410, 1420) з 15 лютого 2015року з проведенням скорочення чисельності штатів, припиняє шляхом ліквідації діяльність режимно-секретного органу (0310) та органу спецзв'язку (0315), готує список найменування посад, які підлягають скороченню, готує проект наказу про скорочення чисельності і штатів РССО (0310) та ОСЗ (0315), що ліквідуються. ОСОБА_15 та його помічником ОСОБА_16 ПАТ «НДІ ЕМП» свідомо велось ними до банкрутства, кількість працюючих з 253 осіб знизилось до 67, ліквідовані (знищені) на металобрухт котельня, гальванічний цех, трансформатор, типографія, продано на сторону за низькими цінами велику кількість станків та обладнання, знищено на брухт майже всі вимірювальні прилади підприємства, закрито декілька напрямків робіт. Три роки тому на підприємстві припинені роботи в галузі бортових мовних реєстраторів переговорів члену екіпажу літаків («чорні скриньки») , що призначені для відтворення картини переговорів членів екіпажу літаків між собою та наземними службами контролю. При цьому ОСОБА_15 не має спецдозволу на провадження діяльності пов'язаної з державною таємницею, а тому немає законних підстав на прийняття ним наказів, які суперечать діяльності відділень , робота яких пов'язана з державною таємницею.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 подали на нього апеляційну скаргу. Зокрема, посилались на відмову у виклику та допиті свідків. Вважають, що висновки суду проте, що оскаржувані накази скасуванню не підлягають, оскільки видані відповідною посадовою особою в межах його компетенції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи. Зазначали, що ліквідувати відділ, відділення та режимно-секретні органи можливо лише за чіткого дотримання вимог закону за письмовими погодженнями і дозволами СБУ, Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, МО України, чого зроблено не було. А 3-я особа ОСОБА_14 взагалі не наділений повноваженнями ліквідовувати відділення та режимно-секретні органи. Просили рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи є їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку представника відповідача та 3-ї особи в судове засідання, які належним чином про час та місце розгляду справи повідомлялись, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін ( ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України).

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положеньст.57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини першої ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними, незаконними та скасування наказів Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів за № 94, № 95 від 10 грудня 2014 року про припинення шляхом ліквідації діяльності відділення 1400 з 15 лютого 2015 року з проведенням скорочення чисельності штатів; припинення шляхом ліквідації діяльності режимно-секретного органу (РСО) та органу спецзв'язку (ОСЗ) суд першої інстанції виходив з їх необгрутованості та недоведеності.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки суд дійшов їх дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, належної правової оцінки наданих у справі доказів стороною позивачів та норм матеріально права.

При ухваленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Згідно наказу №49к від 26.11.2014 на підставі наказу Фонду державного майна України №2685 від 26.11.2014 та трудового договору №41 від 26.11.2014 укладений між Фондом державного майна України та ОСОБА_15 відповідно до наказу по підприємству №77 від 26.11.2014 ОСОБА_15 приступив до виконання обов'язків виконуючого обов'язки Голови правління ПАТ «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів» з 26.11,2014 /а.с.22 т.2/

Згідно наказу №94 від 10.12.2014 п.1 передбачено затвердити зміни в організаційній структурі служби директора з наукової роботи: 1.1. припинити шляхом ліквідації діяльність відділення 1400 (1410, 1420) з 15 лютого 2015року та провести скорочення чисельності штатів відділення 1400, що ліквідовується./а.с.26 т.1/ Згідно наказу №95 від 10.12.2014 затверджено зміни в організації виробництва і праці ПАТ «НДІ ЕМП», зокрема в організаційній структурі підпорядкування голові правління. Згідно п.1.1 припинено шляхом ліквідації діяльність режимно-секретного органу (0310) та органу спеціального зв'язку (0315). З 10.12.2014 розпочати процес ліквідації вказаних органів, /а.с.27 т.1/. Дані накази підписані в.о. голови правління ОСОБА_15

22.01.2015 наказом №1 зазначений вище наказ було призупинено до 1.06.2015. Згідно наданих представником відповідача наказів від 12.05.2015, всі позивачі переведені з відділення 1400, 1410, 1420 до відділення 1050./а.с. 109-115 т.2/.

Згідно наказу №96 від 11.12.2014 проведено скорочення чисельності штатів працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України, а саме відділ 1400: начальник відділення 1400 Ішт.од., заступник начальника відділення 1400 1 шт.од.

Судом встановлено, що всі позивачі, окрім ОСОБА_3, який був звільнений згідно наказу №819к від 12.05.2015 за п.4 ст.40 КЗпП України, не були скорочені, а лише переведені до іншого відділення без істотних змін умов праці./а.с. 109-115 т.2/.

Згідно наказу №25 від 12.05.2015 п.1.1 виведено зі структури підприємства відділення 1200 «код», 1400 «Бар'єр» та підрозділи 1300, 3100., п.1.3 передбачено переведення співробітників із збереженням попередніх умов праці та функціональних обов'язків./а.с. 105 т.2/.

Згідно ч.І ст.64 Господарського кодексу України підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо).

Згідно 4.2 ст.64 Господарського кодексу України функції, права та обов'язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами.

Згідно ч.З ст.64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Згідно ч.І ст.47 Закону України «Про господарські товариства» виконавчим органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший орган, визначений статутом.

Згідно п.7.96 Статуту Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів» голова правління має право розробляти, змінювати та затверджувати організаційну структуру Товариства та штатний розпис./а.с.бі т.1/

Відсутність у ОСОБА_15 спеццозволу на провадження діяльності пов'язаної з державною таємницею не впливає на законність видачі ним як в.о. голови правління ПАТ «НДІ ЕМП» наказів під №94 та №95 від 10.12.2014р.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для відмови у задоволені позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо висновків суду проте, що оскаржувані накази скасуванню не підлягають, оскільки видані відповідною посадовою особою в межах його компетенції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав до скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорені або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Звертаючись до суду з позовом за захистом, позивачі посилалися на недійсність та незаконність наказів № № 94, 95 від 10 грудня 2014 року, які стосуються внутрішньої господарської діяльності Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів».

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що накази №№94 та 95 відносяться до господарської діяльності Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів» і компетенція їх видачі лежить безпосередньо на керівнику підприємства, а в даному випадку в.о. голови правління ПАТ «НДІ ЕМП» ОСОБА_14 і всі питання що стосуються погоджень і дозволів СБУ, Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, МО України для видачі таких наказів відноситься до керівника підприємства. До того ж, Фонд державного майна України є уповноваженим органом управління ПАТ «НДІ ЕМП», розмір корпоративних прав держави якого складає 94,4 відсотки статутного капіталу. Натомість при наявності грубих порушень господарської діяльності та прав позивачів останні не були позбавлені можливості звернення і до ФДМ України, але таких доказів суду не було надано.

Таким чином, всі висновки суду першої інстанції щодо безпідставності заявленого позову повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивачів не містить, в ході апеляційного розгляду представник позивачів також не навів таких обставин та не надав суду належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України щодо порушених прав позивачів і не зазначив про їх наявність.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторони позивача, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: