Справа № 350/542/16-ц
Номер провадження 2/350/410/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний судІвано-Франківської області

у складі :

головуючого судді Бейка А.М.

секретаря Маєвська С.П.

адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, суд -

в с т а н о в и в :

У своїй позовній заяві ОСОБА_3 просить суд постановити рішення, яким визнати домоволодіння в с.Брошнів Рожнятівського району Івано-Франківської області по вул.І.Франка 44, спільною сумісною власністю подружжя. Визнати договір купівлі - продажу домоволодіння, що знаходиться в с.Брошнів Рожнятівського району Івано-Франквської області по вул.І.Франка 44, укладений між відповідачами ОСОБА_5 і ОСОБА_4, посвідченим нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 21.04.2016 року - недійсним. Поділити спільно придбане майно та визнати за ним ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину домоволодіння, яке знаходиться в с.Брошнів Рожнятівського району Івано - Франквської області по вул.І.Франка 44. А також просить стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 суду пояснив, що з 02.03.1985 року по 29.08.2000 року перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_5 За час спільного проживання в них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. У 1988 році вони отримали план для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських споруд, виготовили будівельний паспорт на імя відповідачки ОСОБА_5, почали вести таке будівництво, і в 1993 році побудувавши житловий будинок в с.Брошнів Рожнятівського району Івано-Франківської області по вул.І.Франка 44, перейшли туди проживати. Сімейне життя з відповідачкою в них не склалось, і рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 29.08.2000 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу вони з відповідачкою проживали разом у вищезгаданому житловому будинку до січня 2005 року. 10 січня 2005 року ОСОБА_5 заявила, що не буде проживати з ним у даному житловому будинку та не буде претендувати на нього і переїхала на постійне місце проживання в м.Калуш, де проживає по даний час, а він залишився проживати в спірному житловому будинку сам. У 2012 році він поїхав на сезонні роботи до РФ де перебував близько чотирьох років, при цьому один із ключів від будинку залишив дочці, щоб остання доглядала за ним. На початку березня 2016 року, коли він повернувся з роботи, то потрапити в житловий будинок не зміг, оскільки дружина поміняла замок. З березня місяця 2016 року, відколи він повернувся з сезонних робіт, він проживає по даний час у свого товариша за адресою с.Брошнів по вул.Незалежності 28, так як іншого житла не має. 22 квітня 2016 року він дізнався від свого знайомого, що його будинок продається. 25 квітня 2016 року, будучи в м.Івано-Франківськ, він звернувся до нотаріуса, який йому повідомив, що свідоцтво на право власності було видане відповідачці ОСОБА_5 у 2010 року, а згідно договору купівлі - продажу від 21 квітня 2016 року, який був посвідчений нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу ОСОБА_6, домоволодіння в с.Брошнів Рожнятівського району Івано-Франківської області по вул.І.Франка 44. ОСОБА_5 продала своїй матері, ОСОБА_4 Він вважає, що домоволодіння, яке розташоване в с.Брошнів по вул.І.Франка 44, є спільною сумісною власністю, і є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, де частки майна дружини та чоловіка є рівними. Вказаний договір купівлі - продажу вважає недійсним, не може залишатися в силі і підлягає до скасування, оскільки порушує його майнові права, як співвласника вказаного домоволодіння. Ні усної, ні письмової згоди на відчуження вищевказаного домоволодіння він ніколи не давав, тим більше не посвідчував таку згоду нотаріально і не уповноважував свою колишню дружину на укладення такого договору купівлі продаж. Йому не було відомо про укладення такого договору, як і про видане на відповідачку ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на спірний будинок. Вважає себе таким, що не пропустив строк позовної давності, а тому просить суд позовні вимоги задоволити у повному обємі.

У судовому засіданні відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали та пояснили суду, що після розірвання шлюбу між сторонами було досягнуто згоди про добровільний розподіл майна нажитого за час шлюбу, зокрема позивач забрав собі автомобілі ВАЗ та ОСОБА_7 і 10000 доларів США, а будинок залишався дітям та колишній дружині. Просили суд відмовити позивачу у задоволенні позову звязку із пропуском строків позовної давності.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 вказав на те, що позивач ОСОБА_3 будував будинок по вул.І.Франка 44 в с.Брошнів Рожнятівського району спільно з відповідачкою ОСОБА_5, і вони разом там проживали до розлучення. Крім того він підтвердив той факт, що позивач уже останніх років 7-8 по приїзду з сезонних робіт проживає у нього, або ОСОБА_9, і в той самий час у нього відповідачка забрала ключі від будинку, в якому відрізали світло і газ.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12В, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15Б та ОСОБА_16 вказали на те, що будинок побудований по вул.І.Франка 44 в с.Брошнів Рожнятівського району спільно, як позивачем ОСОБА_3 так і відповідачкою ОСОБА_5

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідачів, адвокатів, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

На підставі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав.

У відповідності до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень . Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану та рішення Рожнятівського районного суду/а.с.9, 10/ підтверджено, що шлюб укладений між сторонами 02.03.1985 року розірвано 29.08.2000 року.Копією будівельного паспорта/а.с.11-17/ підтверджено, що забудівником була ОСОБА_5

Довідками №120, 178 Брошнівської сільської ради/а.с.18, 19/ підтверджено, що будинок по вул.І.Франка побудований у 1993 році і в ньому прописаний ОСОБА_3

Довідкою №397 від 20.07.2016 року виданою Брошнівською сільською радою/а.с.91/ підтверджено, що будинок по вул.І.Франка 44 в с.Брошнів зданий у експлуатацію ще 1993 року, і ОСОБА_3 в ньому зареєстрований.

Договором №23/06-2032а від 12.12.2006 року/а.с.93/ підтверджено, що я будинок по вул.І.Франка 44 в с.Брошнів відключений від газопостачання.

Згідно копії рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 29.08.2000 року сторони з 1997 року жодних подружніх стосунків не підтримують. Крім того свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні підтвердив, що позивач ОСОБА_3 уже близько 7-ми років у будинку не проживає, а приїжджаючи з сезонних робіт живе або у нього, або у ОСОБА_9 У статтях 256-257 ЦК України вказано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.32) наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже можливо, втратили достовірність і повноту(пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п.570 рішення від 20.09.2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії).

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі №6-2469цс16 терміни «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ст.261 ЦК України, дають підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за захистом до суду недостатньо. Позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права.

У судовому засіданні поясненнями сторін та свідків підтверджено, що сторно спільно побудували будинок по вул.І.Франка 44, що в с.Брошнів Рожнятівського району. Однак позивач ОСОБА_3 не тільки міг, а й фактично повинен був знати про порушене його цивільне право, а саме на володіння, користування і розпорядження належним йому будинком по вул.І.Франка 44, що в с.Брошнів на свій розсуд і у своїх інтересах, усуненням усіх третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим будинком.

Таким чином, враховуючи положення вищевказаних норм як міжнародного так і національного права, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позову в зв'язку із пропуском строків позовної давності.

На підставі ст.ст.60, 72 СК України, ст.ст.257, 267 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 11, 88, 158, 209, 213-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано - Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.М.Бейко