Справа № 686/6761/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючого-судді Палінчака О.М.

при секретарі Антосєві В.П.

з участю представника позивача

ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_4 справу за позовом Першого заступника прокурора Хмельницької області в інтересах дер-жави до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Хмельницької області, ОСОБА_2, третя особа управління Держгеокадастру у Хме-льницькому районі Хмельницької області про визнання розпорядження про за-твердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та переда-чу її у власність незаконним і скасування цього розпорядження, визнання держа-вного акта на право власності на земельну ділянку недійсним,

встановила:

В квітні 2015 року Перший заступник прокурора Хмельницької області (далі прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Хмельниць-кої районної державної адміністрації Хмельницької області (да-лі райдержадміністрація), ОСОБА_2, третя особа управління Держгеокадастру у ОСОБА_4 районі Хмельницької області (далі Держгеокадастр), про ви-знання розпорядження про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність незаконним і скасування цього роз-порядження, визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним. На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначив, що розпоряджен-ням райдержадміністрації від 23 червня 2010 року № 810/10-р надано дозвіл ОСОБА_5 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної діля-нки із земель державної власності на території Стуфчинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. 6 липня 2010 року райдержадмі-ністрація видала розпорядження № 892/10-р, яким затвердила проект землеуст-рою та передала земельну ділянку площею 1,5 га, призначену для ведення осо-бистого селянського господарства, у власність ОСОБА_2 На підставі цього роз-порядження 14 липня 2010 року ОСОБА_2 одержала державний акт серії ЯЛ № 704818 на право власності на земельну ділянку. Проект землеустрою щодо від-ведення земельної ділянки не відповідає вимогам чинного законодавства, зокре-ма, він не містить обовязкових документів і відомостей, оформлений з пору-шенням встановленого порядку, затверджений райдержадміністрацією до при-йняття та перевірки реєстратором державного реєстру земель обмінного файлу.

За таких обставин прокурор просив суд визнати розпорядження райдер-жадміністрації від 6 липня 2010 року № 892/10-р в частині затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки площею 1,5 га у власність ОСОБА_2 незаконним і скасувати це розпорядження, визнати державний акт серії ЯЛ № 704818 на право власності на земельну ділянку, виданий 14 липня 2010 року на імя ОСОБА_2, недійсним.

У судовому засіданні прокурор позов підтримав та просить його задово-льнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав його необґрунтованості, а також те, що прокурор не уповноважений звертатись до суду з таким позовом в інтересах держави.

Представник відповідача ОСОБА_4 районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник Держгеокадастру у ОСОБА_4 районі в судове засідан-ня не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлений на-лежним чином.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом обєктивно встановлено, що розпорядженням райдержадміністра-ції від 23 червня 2010 року № 810/10-р надано дозвіл 11 громадянам, у тому чис-лі ОСОБА_2, на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ді-лянок загальною площею 20,2 га із земель державної власності сільськогоспо-дарського призначення (пасовище) на території Стуфчинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

В подальшому приватне підприємство «Земельно-юридичний центр» роз-робило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2

6 липня 2010 року райдержадміністрація видала розпорядження № 892/10-р, яким затвердила вказаний проект землеустрою та передала безоплатно земельну ділянку площею 1,5 га, призначену для ведення особистого селянсько-го господарства, у власність ОСОБА_2

На підставі цього розпорядження 14 липня 2010 року ОСОБА_2 одержала державний акт серії ЯЛ № 704818 на право власності на земельну ділянку (када-стровий номер :05:005:0093).

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України, право власності на землю це право во-лодіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підста-ві Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Як передбачено ч. 1 ст. 116 ЗК України (в редакції на час виникнення спі-рних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комуналь-ної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого само-врядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результа-тами аукціону.

Частинами 6, 7, 8, 9 ст. 118 ЗК України (в редакції на час виникнення спі-рних правовідносин) встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безо-платно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної влас-ності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будин-ку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дач-ного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севас-топольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ра-ди за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додають-ся графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновок конкурсної комісії (у разі на-дання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає до-звіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по-дається Комісії з розгляду питань, повязаних з погодженням документації із зе-млеустрою (далі Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання прое-кту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самовряду-вання свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погоджено-го проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхіднос-ті здійснення обовязкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) при-ймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земель-ної ділянки та надання її у власність.

У відповідності до ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку, а та-кож право постійного користування та право оренди земельної ділянки виника-ють з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2010 року ОСОБА_2 подала до райдержадміністрації клопотання про безоплатну передачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства їй у власність. До клопотання вона додала графічні матеріали, на яких було зазначено бажане місце розташу-вання земельної ділянки.

Після того, як райдержадміністрація надала дозвіл ОСОБА_2 на розроб-лення проекту землеустрою, приватне підприємство «Земельно-юридичний центр» на замовлення останньої виготовило цей проект.

Проект землеустрою включав текстові та графічні матеріали, що були необхідні для вирішення питання про відведення земельної ділянки. Зокрема, він містив вихідну земельно-кадастрову інформацію, пояснювальну записку щодо складу та розташування земельної ділянки, експлікації земель, акт встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), каталог коорди-нат кутів зовнішніх меж землекористування.

1 липня 2010 року Комісія склала висновок про погодження проекту зе-млеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2, після чого райдержа-дміністрація прийняла рішення про передачу її останній у власність.

Прокурор обґрунтував свій позов тим, що склад, зміст, правила оформ-лення та затвердження проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_2 не від-повідають вимогам чинного законодавства.

На підтвердження даних обставин прокурор надав суду висновок земе-льно-технічної експертизи від 3 березня 2015 року № 2060-2069/14-26.

Цей висновок експертизи є неналежним і недопустимим доказом, оскі-льки його одержано в кримінальному провадженні, до якого ОСОБА_2 не має будь-якого відношення, а не в даній справі. До того ж, експерт не досліджував обставини, що потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, а надав відповідь на правове питання.

В силу п. «в» ч. 1 ст. 2 Закону № 858-ІV землеустрій забезпечує встано-влення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних оди-ниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного при-значення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Землеустрій проводиться в обовязковому порядку на землях усіх катего-рій незалежно від форми власності в разі надання, вилучення (викупу), відчу-ження земельних ділянок (п. «в» ч. 1 ст. 20 Закону № 858-ІV).

Згідно до ч. 1, п. «д» ч. 2 ст. 25 Закону № 858-ІV (в редакції на час вини-кнення спірних правовідносин) документація із землеустрою розробляється у ви-гляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є різно-видом документації із землеустрою.

Відповідно до ст. 29 Закону № 858-ІV документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обовязкові положення, встановленні завданням на розробку відповідного виду документації. Докумен-тація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником. Склад, зміст і правила оформ-лення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. По-рядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 50 Закону № 858-ІV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Із положень п.п. 7, 8 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677, який був чинним на час виникнення спі-рних правовідносин, убачається, що виконавець у встановлений договором строк розробляє проект землеустрою, який включає текстові та графічні матеріали, обовязкові положення, встановленні завданням на розроблення проекту, інші дані, необхідні для вирішення питання щодо відведення земельної ділянки. Ви-моги до складу, змісту та оформлення проекту відведення земельної ділянки встановлюються нормативно-технічною документацією із землеустрою.

Як передбачено ч.ч. 1, 2, 3, 5, 7 ст. 186-1 ЗК України (в редакції на час ви-никнення спірних правовідносин), для розгляду питань, повязаних з погоджен-ням документації із землеустрою, в районах та містах обласного значення, містах Києві та Севастополі функціонують постійно діючі комісії. До повноважень Ко-місії належить забезпечення погодження документації із землеустрою відповід-ними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. До складу Комісії входять уповноважені представники районного (міського) органу земельних ресурсів, містобудування та архітектури, природоохоронного та сані-тарно-епідеміологічного орану, органу охорони культурної спадщини. Докумен-тація із землеустрою, погоджена Комісією, вважається такою, що погоджена ор-ганами, представники яких входять до її складу. Підставою відмови у погоджен-ні документації із землеустрою може бути невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Законодавство, що діяло на час передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_2 не визначало обовязків склад документації, який включався до прое-кту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадян.

Як передбачено п. 1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєст-рації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року № 43 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 року за № 354/3647), яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, докумен-ти, на відсутність яких посилається прокурор (журнал польових робіт, відомості про обчислення площі земельної ділянки, відомість обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки, креслення перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість), експлікація земель-них угідь згідно з формою 6-зем), були обовязковими елементами Технічної до-кументації зі складання державного акта на право власності або на право постій-ного користування земельною ділянкою.

Разом із тим, сторони не надали суду цієї документації, яка мала розроб-лятися землевпорядною організацію після прийняття органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування рішення про передачу земельної ділянки у власність громадянина.

Частина вказаних документів була визначена як обовязкова складова проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно зі ст. 50 Закону № 858-ІV в редакції Закону України від 2 жовтня 2012 року № 5395-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України що вдосконалення проце-дури відведення земельних ділянок та зміни їх цільового призначення», що на-брав чинності лише 7 грудня 2012 року.

В свою чергу, норми ст.ст. 196, 204 ЗК України не визначають структуру, зміст і правила оформлення вихідної земельно-кадастрової документації та фор-ми державної статистичної звітності № 6-зем.

Не можна погодитися з доводами прокурора й про те, що затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 відбулося з порушенням Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвер-дженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 ли-пня 2003 року № 174 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за № 641/7962).

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 204 ЗК України порядок ведення держав-ного земельного кадастру встановлюється законом.

Указаний Тимчасовий порядок є підзаконним нормативним актом, до то-го ж, рішенням Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 18 квітня 2007 року № 35 його дію було зупинено з тих під-став, що Державний комітет України по земельних ресурсах не наділений повно-важеннями прийняття порядку ведення державного реєстру земель.

Таким чином, досліджені судом докази достовірно не вказують на те, що ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку з порушенням вимог за-кону, зокрема ст.ст. 118, 186-1 ЗК України, ст. 29 Закону № 858-ІV.

Разом з тим, твердження представника відповідача ОСОБА_2 про те, що прокурор не обґрунтував підстав для звернення до суду з позовом в інтересах держави є помилковими.

Частиною 1 статті 14 Конституції України встановлено, що земля є осно-вним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 121 Конституції України (в редакції на час звернення прокурора з позовом до суду) однією з функцій прокуратури України, яка стано-вить єдину систему, є представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом

В силу ч.ч. 1, 3 ст. 36-1 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру», який був чинним на час звернення прокурора з по-зовом до суду, представництво прокуратурою інтересів громадянина або держа-ви в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Як передбачено ч. 2 ст. 45 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 під представництвом прокуратурою інтересів держави тре-ба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначе-ні Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що «інтереси держави» є оціноч-ним судженням, у звязку з чим прокурор чи його заступник у кожному конкрет-ному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу по-зову, та зазначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріа-льних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні фу-нкції у спірних відносинах.

Згідно положень Закону України від 19 червня 2003 року № 963-ІV «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 459/2011, Державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України) є централь-ним органом виконавчої влади, на яких покладено функції здійснення контролю за використанням та охороною земель. Разом із тим ці норми не передбачають повноважень Держсільгоспінспекції України щодо звернення до суду з відповід-ними позовами.

Звертаючись до суду з позовом на захист інтересів держави, прокурор ви-значив Держсільгоспінспекцію як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, і вказав, що Держсільгоспінспек-ція не наділена повноваженнями на звернення до суду з таким позовом. При цьому прокурор обґрунтував вимоги тим, що спірна земельна ділянка неправо-мірно вибула з відання держави.

Заслухавши сторони та дослідивши зібрані по справі докази, суд прихо-дить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки позов прокурора не підлягає задоволенню, то в силу ст. 88 ЦПК України на відповідачів не можуть бути покладені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, 78, 116, 118, 125, 186-1, 196, 204 ЗК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову Першого заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Хмельни-цької області, ОСОБА_2, третя особа управління Держгеока-дастру у ОСОБА_4 районі Хмельницької області про визнання розпоря-дження про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділян-ки та передачу її у власність незаконним і скасування цього розпорядження, ви-знання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним від-мовити.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути пода-на апеляційна скарга протягом 10 днів до апеляційного суду ОСОБА_4 обла-сті через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: О.М. Палінчак