Головуючий у 1 інстанції Шиян В.В.
Доповідач Лоленко А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Лоленко А.В.,

суддів Зайцевої С.А., Попової С.А.

за участю секретаря Зливка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1, який на підставі договору про надання правової допомоги та довіреності діє від імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини. Просили встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7, встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_8, встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_8 Внести зміни в свідоцтво про смерть ОСОБА_9 , а саме змінити написання прізвища з ОСОБА_10 на ОСОБА_9. Внести зміни в спадкову справу ОСОБА_10 , в спадковому реєстрі, а саме змінити написання прізвища померлої з ОСОБА_10 на ОСОБА_9.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини - відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_1, який на підставі договору про надання правової допомоги та довіреності діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, апелянт просить рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання ОСОБА_1 не з»явився, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи в зв»язку з находженням у відрядженні в м.Харків. Суд відхилив клопотання про відкладення розгляду справи враховуючи на те, що ОСОБА_1 був повідомлений про час і місце розгляду справи ще 24 грудня 2015 року, про що свідчить його розписка у справі (а.с. 195), раніше справа неодноразово відкладалась в зв»язку з неявкою сторін, в тому числі і за клопотанням ОСОБА_1 ( а.с. 174), до клопотання , яке отримано судом 18.02.2016 року, не було надано доказів про знаходження у відрядженні.

В судове засідання не з»явилась позивач ОСОБА_2, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в суді, оскільки її представники ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка діє по довіреності нотаріально посвідченої ( а.с. 27) були належним чином повідомлені про розгляд справи.

Позивач ОСОБА_3 також належним чином повідомлена телефонограмою, належним чином оформленою ( а.с. 197).

Відповідач ОСОБА_5 також належним чином повідомлена про розгляд справи, про що свідчить акт ККП «УК «Приморська».

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_11, яка просила апеляційну скаргу відхилити , рішення суду залишити без зміни, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції .

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть № 437486, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадського стану міста Маріуполя Донецької області від 21 червня 2000 року, ОСОБА_10 померла 18 червня 2000 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 924.

В судовому засіданні позивачами було визнано той факт, що існує лише копія свідоцтва про смерть ОСОБА_10, № 437486 від 21 червня 2000 року, а тому суд не прийняв зазначену копію як належний доказ, згідно зі ст. 64 ЦПК України. Оригінал свідоцтва про смерть не був наданий ні в суді першої інстанції , ні в апеляційному суді.

Згідно копії запису акту про смерть № 924 від 21 червня 2000 року, ОСОБА_7 померла 18 червня 2000 року, про що було зроблено відповідний актовий запис.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 19 листопада 2012 року, яке було залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 25 вересня 2013 року, спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1, що відкрилася після смерті ОСОБА_7, померлої 18 червня 2000 року, було визнано відумерлою та визнано право власності за територіальною громадою в особі ОСОБА_4 міської ради. ( а.с. 73-75).

Зазначеними рішеннями було встановлено, що ОСОБА_6, не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 ні юридично, ні фактично, тим самим спірна квартира не могла бути включена до спадкової маси після смерті ОСОБА_6, оскільки відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 8 листопада 2012 року за № 32296938 та повідомлення Четвертої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори від 8 листопада 2012 року спадкова справа до майна померлої 18 червня 2000 року ОСОБА_7 відсутня.

Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином,суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7 не підлягають задоволенню.

Суд також дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2 не підлягають задоволенню, оскільки вона не могла прийняти спадщину після смерті ОСОБА_6 у вигляді квартири АДРЕСА_3, так як рішенням суду , яке набрало законної сили встановлено, що сама ОСОБА_6 не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 на вказану квартиру.( а.с.73-75).

Достовірних і допустимих доказів, що ОСОБА_10 це і є ОСОБА_7 суду ненадано.

Згідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, суд не може захищати порушені права та інтереси у спосіб, якій не передбачений ні законом, ні договором.

Розглядаючи позовні вимоги в частині внесення змін в свідоцтво про смерть ОСОБА_10, а саме: змінити написання прізвища померлої на українській мові с «Гіренко» на «Гиренко», суд зробив висновок, що це не є способом захисту порушених прав позивачів, оскільки суд не може своїм рішенням заміняти функції інших державних органів, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. При цьому суд звертає увагу, що в актовому записі про смерть, на підставі якого видається свідоцтво про смерть прізвище померлої записано як «Гиренко». Суд першої інстанції також вказав, що не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині внесення змін в спадкову справу після смерті ОСОБА_7, а саме внесення змін в спадковий реєстр змінив написання прізвища померлої на українській мові з «Гіренко» на «Гиренко». Разом з тим, в резолютивній частині рішення відсутній висновок суду в цій частині заявлених позовних вимог. Справа була направлена на додаткове рішення, однак, додаткове рішення в цій частині не було ухвалене, так як повноваження судді, який ухвалив рішення суду скінчилися ( а.с. 181).

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального закону і підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.В. Лоленко

Судді С.А. Зайцева

ОСОБА_12