АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/2761/16 Головуючий у 1 інстанції -Бартащук Л.П.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

Головуючого - Панченка М.М.

Суддів - Побірченко Т.І., Барановської Л.В.

При секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Коменрційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 7 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 і просив винести рішення, яким стягнути заборгованість за картковим рахунком, що складає: 3.683,37 грн. - заборгованість за тілом кредита; 12.262,02 грн. - заборгованість за відсотками; 2.586,83 грн.- заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф, як фіксована частина; 926,61 грн.- штраф, як процентна складова, а всього, у сумі 19.958,83 грн..

Послався на те, що 16.06.2011 року між сторонами укладено кредитний картковий рахунок з лімітом кредитування картки 4.000 грн. під 36% річних на залишок заборгованості. Строк дії картки 12 місяців з правом пролонгації на той же термін у разі, якщо жодна зі сторін не заявить вимогу про припинення договірних відносин.

Оскільки позичальник ОСОБА_3 неналежним чином виконував свої кредитні зобов»язання з погашення кредиту та інших платежів, передбачених договором, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 7 грудня 2015 року у позові відмовлено /а.с.56-58/.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд послався на відсутність договірних відносин кредиту, оскільки банк в односторонньому порядку включив до договору істотні умови, які передбачені «Умовами і Правилами надання банківських послуг» (далі - Правила), затверджених наказом від 6.03.2010 року головою Правління ПАТ»КБ»Приватбанк», з якими позичальник не ознайомлений.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ КБ»Приватбанк» просить скасувати указане рішення, як ухвалене з порушенням вимог матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про задоволення позову /а.с.63-64/.

Послався на те, що в кредитному договорі, роль якого виконує заявка позичальника на отримання кредиту, позичальник розписався за те, що він ознайомлений з Правилами.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, клопотання про перенесення судового розгляду не подали, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд за їх відсутності.

Заслухавши доповідь по справі, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 16.06.2011 року між ПАТ»КБ»Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом приєднання.

Згідно заяви, яку підписав відповідач 16.06.2011 року сторони погодили лише наступні умови кредитування: позичальник виявив бажання оформити на своє ім»я платіжну картку Кредитка «універсальна» з кредитним лімітом у сумі 3.000 грн. Крім того, позичальник розписався за те, що він погоджується з тим, що ця заява разом з Пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають договір між сторонами про надання банківських послуг. Тут же зазначено, що Клієнт ознайомлений з Правилами і Тарифами банка /а.с.5 звор./.

Тобто, всі інші умови карткового кредитного договору, яка не зазначені у заявці, передбачені Правилами і Тарифами, які є внутрішніми документами ПАТ КБ»Приватбанк».

Встановлено, що під цими документами (Правилами і Умовами, Тарифами, Пам»яткою), які визначають розмір відсотків, штрафів, пені, комісійних, терміну дії договору, а також строків платежів по кредиту (тіла кредита та відсотків) - позичальник ОСОБА_3 не підписувався.

Крім того, банком не наведено інших доказів існування погоджених сторонами будь-яких істотних умов договору, крім тих, що зазначені лише в Правилах і Умовах, Тарифах банку та Пам»ятці Клієнта банку, і з якими, як вважав би банк, позичальник був ознайомлений.

Вважаючи, що ОСОБА_3 неналежним виконанням договірних зобов»язань заборгував банку 19.958,83 грн. із розрахунку: 3.683,37 грн., як заборгованість за тілом кредита; 12.262,02 грн., як заборгованість за відсотками; 2.586,83 грн., як заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - фіксована частина штрафу; 926,61 грн., як процентна складова штрафу, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Як слідує із матеріалів справи, підписавши заяву від 16.06.2011 року, відповідач ОСОБА_3 підтвердив, що ознайомлений з умовами кредитування, а також зобов»язався повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди, комісії щомісячними платежами.

Між тим, у суду немає підстав вважати, що кредитний картковий договір сторонами не укладався, оскільки під заявкою про видачу кредита, яку банк в сукупності з Правилами та Тарифами, вважав договором, міститься підпис позичальника.

Оскільки ОСОБА_3 у судові засідання неодноразово не з»являвся, підтвердити факт укладання кредитного договору він не зміг.

При цьому недійсність цього договору в установленому законом порядку не встановлена.

Як встановлено судом, на заяві позичальника від 16.06.2011 року відсутній його підпис про отримання платіжної картки, також банком не надано суду інших документів, які б свідчили, що відповідач отримав платіжну картку або зняв кредитні кошти з відкритого рахунку.

Також, банк не надав доказів того, що відповідачем частково погашалися кредитна заборгованість, що підтверджувало б отримання боржником кредиту, оскільки доказу, який би підтверджував дану обставину матеріали справи не містять.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості позичальника неможливо зробити висновок про наявну заборгованість по кредитному договору, а також, чи здійснювались відповідачем платежі про погашенню заборгованості.

Як слідує із матеріалів справи, у графі «Сума погашення за наданим кредитом», що міститься в розрахунку заборгованості, який долучений до позовної заяви, часткове погашення кредиту в період з 25.08.2011 року по 01.10.2012 року здійснені самим банком, а не позичальником, на підставі права банку самому вносити платежі з рахунку позичальника, в силу п.2.1.1.12.9. Правил.

Тобто, відсутні підтвердження того, що картковий кредит у сумі 4.000 грн. ОСОБА_1 отримувався

Також, як слідує з позовної заяви та матеріалів справи, незважаючи на те, що у своїй заявці позичальник виявив бажання отримати ліміт кредитування у розмірі 3.000 грн., банк одноособово, на підставі п.2.1.1.2.3. Правил визначив йому ліміт кредитування у розмірі 4.000 грн., навіть не повідомивши про це позичальника.

Як слідує із матеріалів справи, банком не надано відповідачу Пам»ятку клієнта та Тарифи банку, що позбавило можливості суд перевірити правильність нарахування комісійних платежів.

Крім того, указані внутрібанківські документи (Правила та Умови надання банківських послуг, Тарифи банка, Пам»ятка клієнта), на які банк посилається, як на складові частини кредитного договору, не можна вважати такими, оскільки, як обгрунтовано зазначив суд першої інстанції, відповідно до правової позиції Верховного Суду України висловленої за результатами розгляду справи за №6-16цс15 від 11.03.2015 р., умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки цей спір виник з приводу виконання кредитного договору, банк зобов»язаний був довести, що він виконав свої зобов»язання та надав відповідачу кредитні кошти відповідно до істотних умов кредитного договору, оскільки ця обставина матеріалами справи не підтверджена і цьому заперечує відповідач.

Проте, таких доказів позивачем суду не надано, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах, з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» відхилити, а заочне рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 7 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді