Головуючий у 1 інстанції Козлов Д.О.
Доповідач Лоленко А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Лоленко А.В.,

суддів Пономарьової О.М., Зайцевої С.А.

при секретарі Зливка І.І.

Суддя апеляційного суду Донецької області Лоленко А.В. розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що КБ «ПРИВАТБАНК» уклав із відповідачем кредитний договір 17 серпня 2009 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на прийняття Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, відповідно до яких договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання та автоматично продовжується на той же термін, якщо жодна зі сторін не запропонує припинення договору. Відповідно до вказаних Умов кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який може у будь-який момент змінити його, на що погоджується клієнт банку. Порядок та умови погашення кредиту, відсотків, комісії та відповідальність за порушення умов кредитування передбачено умовами договору від 17 серпня 2009 року. Однак відповідач не виконав своїх зобовязань, на підставі чого заборгував банку суми з повернення кредиту, відсотків, комісії, пені та штрафів на загальний розмір 11002,80 грн. Враховуючи, що добровільно сплатити суму боргу відповідач не бажає, представник позивача просив стягнути суму боргу з відповідача у вказаному розмірі разом із судовими витратами на користь банку.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 13 жовтня 2015 року позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 17 серпня 2009 року в розмірі 9041 (девять тисяч сорок одна) гривні 14 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрати по сплаті судового збору в сумі 200 (двісті) гривень 17 копійок.

З вказаним рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до апеляційного суду Донецької області.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що суд належним чином не дослідив Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», не врахував умови нарахування пені, просив змінити рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог в розмірі 1961 (одна тисяча девятсот шістдесят одна) грн.. 66 копійок, а саме 1630 (одна тисяча шістсот тридцять) грн. 15 копійок комісія, 331 (триста тридцять одна) грн.. 51 копійка фіксований штраф, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, в іншій частині рішення залишити без змін; стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати.

В судове засідання ОСОБА_1 не з»явилась, повідомлена належним чином житловим органом, відповідно до вимог ч.3 ст. 76 ЦПК України. Суд вважає можливим справу розглянути за її відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника Банку ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 серпня 2009 року між сторонами був укладений договір споживчого кредиту. Це підтверджується копією заяви позичальника від 17 серпня 2009 року про надання ОСОБА_1 в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» кредитного ліміту, з якої вбачається, що КБ «ПРИВАТБАНК» відкрив кредитний ліміт відповідачу в сумі 400 грн. зі сплатою відсотків за використання грошових коштів в розмірі 30 % на рік на суму залишку кредиту. При цьому в разі порушення позичальником строків проведення платежів більш ніж на 120 днів він зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн., а також 5 % від суми позову. Своїм підписом відповідач також підтвердив згоду на Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку, що є разом із заявою позичальника договором кредитування (а. с. 6).

Відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг підписання кредитного договору позичальником підтверджує його згоду на визначення банком кредитного ліміту, який може бути в будь-який момент змінений банком (а. с. 8).

При цьому відповідно до п. 9.12 вказаних Умов договір діє протягом 12 місяців з часу його підписання. Якщо протягом вказаного строку не було договір припинено за заявою сторони договору, то він автоматично вважається пролонгованим на такий самий термін (а. с. 11).

Зміна назви юридичної особи КБ «ПРИВАТБАНК» на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та статутом позивача (а. с. 16, 17).

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За положеннями ст. 599 ЦК України, за якими зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, та з урахуванням умов договору від 17 серпня 2009 року, суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання кредиту є чинною, тому повинна виконуватись згідно діючого законодавства та умов укладеного сторонами договору.

За довідкою-розрахунком позивача вбачається, що у відповідача станом на 30 червня 2015 року мається заборгованість за кредитним договором від 17 серпня 2009 року перед КБ «Приватбанк» у загальному розмірі 11002,80 грн., з яких заборгованість по кредиту3603,32 грн., заборгованість по відсоткам 5007,29 грн., борг з комісії 1630,15 грн., а також штраф фіксований 250 грн. та штраф відсотковий 512,04 грн. (а. с. 4-5).

Факт наявності заборгованості у позичальника у вказаному вище розмірі з кредиту, відсотків та штрафів підтверджується умовами договору кредитування від 17 серпня 2009 року.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не було доведено наявність існування у ОСОБА_1 перед банком заборгованості з комісії та пені за договором від 17 серпня 2009 року, оскільки ані заявою позичальника від 17 серпня 2009 року про укладення кредитного договору із КБ «Приватбанк», ані умовами та правилами надання банківських послуг та користування платіжною карткою не передбачено нарахування комісії та пені у розмірах, вказаних в наданому представниками банку розрахунку заборгованості, тобто в розмірі 50 грн. та 1% від суми наданого кредиту на місяць відповідно.

При цьому суду не було надано представниками банку ані Тарифів банку, ані Памятки клієнта, які складають кредитний договір позивача із ОСОБА_1від 17 серпня 2009 року.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» щодо стягнення з відповідача боргу з комісії та пені за договором від 17 серпня 2009 року в загальній сумі 1630,15 грн. не підлягають задоволенню внаслідок їх недоведеності під час вирішення вказаного спору.

Посилання представника позивача на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки вказана довідка не була надана суду першої інстанції та не була досліджена судом першої інстанції. Суд першої інстанції вирішив позовні вимоги на підставі тих доказів, які були надані позивачем.

Суд першої інстанції також зазначив, що за ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Однак умовами договору від 17 серпня 2009 року закріплена подвійна цивільна відповідальність позичальника одного виду за одне й те саме правопорушення, тобто відповідальність позичальника сплатити за порушення строків платежів більш ніж на 120 днів два штрафи в розмірі 250 грн. та в розмірі 5% від суми боргу відповідно.

Натомість згідно положень ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Суд першої інстанції не знайшов правових підстав для задоволення вимог банку в частині стягнення з відповідача фіксованої суми штрафу в розмірі 250 грн. за кредитним договором, а згідно апеляційній скарзі ця сума складає 331,51 грн., що не передбачено умовами, оскільки поняття фіксованого штрафу, що закріплене в умовах надання споживчого кредиту, не відповідає поняттю штрафу, закріпленому в нормах цивільного законодавства, та є подвійною цивільною відповідальністю одного виду за одне й те саме правопорушення. Апеляційний суд з цим висновком погоджується.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк», заявлені до відповідача, підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення на користь позивача з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 17 серпня 2009 року по наданій кредитній лінії 3603,32 грн., по відсоткам за користування кредитом 5007,29, по відсотковому штрафу 430,53 грн. (3603,32 + 5007,29) х 0,05 = 430,53), що загалом складає 9041,14 грн. (3603,32 + 5007,29 + 430,53 = 9041,14).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не є підставами для скасування рішення суду.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального закону і підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.В. Лоленко

Судді С.А. Зайцева

ОСОБА_3