У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс», відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової шкоди, зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою її представником - ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 29 вересня 2005 року спеціалізоване державне підприємство «Укрспец'юст» (далі - СПД «Укрспец'юст») на підставі заявки державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в рамках виконавчого провадження щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» (далі - ТОВ «Ніконджитбудсервіс») грошових коштів, проведено прилюдні торги з примусової реалізації арештованого нерухомого майна, а саме блоків НОМЕР_1-НОМЕР_2 та НОМЕР_3-НОМЕР_4 у будинку АДРЕСА_1.

Позивачка указувала про те, що згідно з протоколами торгів від 29 вересня 2005 року її визнано переможцем торгів з примусової реалізації вищевказаного нерухомого майна боржника.

Зазначала про те, що вона умови торгів виконала у встановлений строк та оплатила вартість придбаного нерухомого майна у розмірі 19 тис. грн, які були перераховані СПД «Укрспец'юст». 26 жовтня 2005 року їй видані акти про проведення прилюдних торгів, що стали підставою для видачі свідоцтва про права власності.

Проте рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2011 року, зміненим рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 27 вересня 2011 року прилюдні торги, протоколи та акти про проведення прилюдних торгів від 29 вересня 2005 року з продажу нерухомого майна, у тому числі вищевказаних блоків, визнано недійсними.

З урахуванням наведеного та на підставі положення ст. 1212 ЦК України ОСОБА_3 просила стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України у рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями державного виконавця державної виконавчої служби у розмірі 19 тис. грн, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми, а всього - у розмірі 74 011 грн; зобов'язати Міністерство юстиції України, департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України стягнути ці кошти за виконавчим документом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2015 року позов ОСОБА_3задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України за рахунок коштів, призначених на відшкодування шкоди, завданої фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень, на користь ОСОБА_3 19 тис. грн на відшкодування майнової шкоди.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23 липня 2015 рокурішення районного суду скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції, керуючись нормами ст. ст. 625, 1166, 1173, 1174 ЦК України, виходив із того, що прилюдні торги з продажу нерухомого майна боржника визнано недійсними, у тому числі внаслідок грубих порушень, допущених державним виконавцем вимог законодавства в ході виконавчого провадження, чим позивачці завдано матеріальної шкоди, а за такі дії відповідальність має нести держава.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, виходив із того, що позивач обрав неналежний спосіб судового захисту, оскільки цивільно-правовим наслідком визнання недійсним укладеного на прилюдних торгах договору є реституція (ст. 216 ЦК України), а не відшкодування шкоди.

Такі висновки апеляційного суду є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону, а наданим доказам суд дав належну правову оцінку (ст. 212 ЦПК України).

Судом установлено, що 29 вересня 2005 року СПД «Укрспец'юст» на підставі заявки державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в рамках виконавчого провадження щодо стягнення з ТОВ «Ніконджитбудсервіс» грошових коштів, проведено прилюдні торги з примусової реалізації арештованого нерухомого майна, а саме блоків НОМЕР_1-НОМЕР_2 та НОМЕР_3-НОМЕР_4 у будинку АДРЕСА_1.

Згідно з протоколами торгів від 29 вересня 2005 року ОСОБА_3 визнано переможцем торгів з примусової реалізації нерухомого майна боржника, блоків НОМЕР_1-НОМЕР_2 та НОМЕР_3-НОМЕР_4 у будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 умови торгів виконала у встановлений строк та оплатила вартість придбаного нерухомого майна у розмірі 19 тис. грн, які були перераховані СПД «Укрспец'юст». 26 жовтня 2005 року ОСОБА_3 видані акти про проведення прилюдних торгів.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2011 року визнано недійсними прилюдні торги з продажу частин приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1, які відбулись 29 вересня 2005 року.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 27 вересня 2011 року рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2011 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсними протоколів та актів про проведення прилюдних торгів від 29 вересня 2005 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_5 в цій частині задоволено. Визнано протоколи прилюдних торгів та акти проведення прилюдних торгів з продажу частини гуртожитку по АДРЕСА_1, які відбулись 29 вересня 2005 року, недійсними. В іншій частині рішення залишено без змін.

Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу і така угода може бути визнана недійсною в судовому порядку з підстав, передбачених ЦК України. При цьому встановлено, що ОСОБА_3 є покупцем за цим договором.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року № 6-116цс12, від 18 листопада 2015 року № 6-1884цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для усіх судів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Отже, аналізуючи наведені вище норми права, цивільно-правовим наслідком визнання недійсним укладеного на торгах договору є реституція, а не відшкодування шкоди внаслідок неправомірних дій державного виконавця.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що обраний позивачкою спосіб захисту такий як відшкодування шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій державного виконавця при проведенні прилюдних торгів, не відповідає характеру спірних правовідносин, а вимоги щодо реституції нею не заявлялись.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником - ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик