АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Ключник А.С.
№22-ц/796/3149/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

ШебуєвоїВ.А.,

за участю секретаря Сливка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Святошинського району м. Києва, третя особа: Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби м. Києва, про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю прокуратури Святошинського району м. Києва,-

В С Т А Н О В И Л А

У липні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю.

У мотивування вимог посилався на те, що 03.03.2015 року на підприємстві проведено обшук співробітниками фіскальної служби Святошинського району м. Києва.

Після обшуку та неправомірних дій співробітників податкової міліції ним виявлено зникнення картки пам'яті, так як на місці злочину лежала лише розірвана обгортка.

13.03.2015 року він подав заяву про злочин до прокуратури м. Києва, до якої було прикріплено обгортку з карти пам'яті, що в подальшому повинна була бути речовим доказом.

Після цього він звернувся до Святошинського районного суду з вимогою стосовно внесення відомостей до ЄРДР щодо неправомірної діяльності співробітників СУФР Святошинського району ГУ ДФС м. Києва та скоєння крадіжки, яка мала місце під час проведення обшуку.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2015 року зобов'язано прокуратуру Святошинського району м. Києва внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Проте, про вчинення прокуратурою відповідних процесуальних дій його повідомлено не було, до цього часу відомості не внесені, відповідно досудове розслідування не розпочато.

Таким чином, бездіяльністю органів прокуратури йому завдано моральну шкоду в розмірі 9 993 123 грн.

З урахуванням наведеного просив суд стягнути за рахунок державного бюджету на його користь завдану йому прокуратурою Святошинського району у м. Києві моральну шкоду в розмірі 9 993 123 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до прокуратури Святошинського району м. Києва, третя особа: ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС м. Києва, про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю прокуратури Святошинського району м. Києва відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зазначає, що судом не було оцінено жодного поданого ним доказу і не надано відповідної оцінки, чи то прийняття їх судом, чи то залишення поза увагою. При цьому ні відповідач, ні суд не спростували факт невиконання остаточного рішення суду, яке і було предметом позовних вимог.

Так, ухвала від 06.04.2015 року Святошинського районного суду м. Києва та ухвала про виправлення описок від 28.04.2015 року були проігноровані відповідачем на предмет їх виконання шляхом внесення відомостей до ЄРДР відносно дій податкових міліціонерів, які мали ознаки дієвої поведінки направленої на крадіжку карти пам'яті.

У даному випадку предметом розгляду є факт невиконання остаточного рішення суду і межі розгляду у суді першої інстанції полягають тільки у затвердженні справедливої сатисфакції за неналежне виконання державою в особі прокуратури своїх обов'язків.

Щодо права на справедливу сатисфакцію ним було надано докази, що підтверджують вчинені дієві заходи щодо впливу на керівника прокуратури з підстав невиконання ним судового рішення від 06.04.2015 року.

Зазначає, що принцип еквівалентного відшкодування, який властивий цивільному праву, при відшкодуванні моральної шкоди неможливий, оскільки вона не має вартісного еквівалента. Суд за своїм внутрішнім переконанням може навести мотиви визначення розміру моральної шкоди, надавши стану потерпілого належної оцінки, оскільки не існує чіткої законодавчо врегульованої формули розрахунку оцінки страждань особи, якій було завдано шкоду.

Також не погоджується з висновком суду щодо неподання ним доказів на підтвердження моральних страждань, оскільки ним були надані докази, які містилися у поясненні №2 від 05.10.2015 року.

Окрім того, всі пояснення прокурора в суді були зведені до переоцінки доказів по ухвалах Святошинського районного суду м. Києва від 06.04.2015 року та від 28.04.2015 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції підставно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року з урахуванням ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року про виправлення описки визнано неправомірною бездіяльність заступника прокурора Святошинського району м. Києва Шевченка Ю.В. щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_2 про вчинення працівниками СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві кримінальних правопорушень, що мали місце 03.03.2015 року. Зобов'язано заступника прокурора Святошинського району м. Києва Шевченка Ю.В. внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_2 про вчинення працівниками СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві кримінальних правопорушень, що мали місце 03.03.2015 р. Зобов'язано заступника прокурора Святошинського району м. Києва Шевченка Ю.В. про вчинення вказаних процесуальних дій невідкладно повідомити заявника ОСОБА_2 (а.с. 3-4).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У ч. 6 ст. 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до ч. 1 якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4).

Згідно ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Також при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що для відшкодування моральної (немайнової) шкоди позивачу прокуратурою Святошинського району міста Києва на загальних підставах, а не за рахунок держави, як про те в прохальній частині позову, просив позивач, доведеними мають бути не лише неправомірні дії чи бездіяльність відповідача, але й наслідки та причинний зв'язок між такою бездіяльністю та наслідками, що в результаті цього настали.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачем не надано доказів заподіяння йому моральних страждань бездіяльністю відповідача.

На підтвердження своїх доказів позивач надав суду листок непрацездатності датований 17 серпня 2015 року і записи лікаря в медичній карті.

З наданого суду листка непрацездатності вбачається, що причиною непрацездатності є загальне захворювання (а.с. 31).

З наданого суду щоденника скарг хворого вбачається, що він скаржився на головний біль, тремтіння рук, захворів різко, стан пов'язує з проблемами на роботі (а.с. 32-34).

З чергових пояснення позивача, наданих суду вже 6 жовтня 2015 року вбачається, що на його думку головний біль виник в результаті очікування виконання рішення суду.

Проте така заява спростовується висновком лікаря про загальне захворювання позивача та його поясненнями про наявні проблеми в його роботі, а не бездіяльність відповідача.

Крім того, ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва, з урахуванням ухвали про усунення описки від 28 квітня 2015 року, скарга ОСОБА_2 на бездіяльність заступника прокурора Святошинського району міста Києва Шевченка Ю.В. щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань задоволена.

Позивач не надав доказів, які б свідчили про невиконання цієї ухвали з вини прокуратури Святошинського району міста Києва.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтовано висновку, що позивачем не доведено заподіяння йому моральних або фізичних страждань чи втрат немайнового характеру, не надано будь-яких доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв'язків і відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати чи погіршення таких зв'язків, які мають бути встановленими судом і враховані при розрахунку позивачем суми відшкодування моральної шкоди, як те визначено національним законодавством.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Українець Л.Д.

Судді Оніщук М.І.

Шебуєва В.А.