"14" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м.Києва в складі:
головуючої судді Арапіної Н.Є.
з секретарем Рудь Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, який діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1, до ОСОБА_2 за участю третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач є батьком дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати неповнолітньої дитини ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. У зв'язку з наведеним просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, щодо неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., передати Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації неповнолітню дитину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, для подальшого влаштування, стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на утримання неповнолітньоїдитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного, починаючи з 11 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
Представник позивача у судове засідання не з'явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява з проханням розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримав.
За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.
Відповідач є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6-6 зв.).
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3, мати неповнолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-7 зв., 8, 9).
18 грудня 2015 року інспектором СМП Дніпровського УП ГУНП в м. Києві лейтенантом міліції ОСОБА_4 складено акт про доставку знайденої неповнолітньої дитини ОСОБА_1 (а.с.17).
18 грудня 2015 року неповнолітню дитину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, доставлено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1, 02 лютого 2016 року переведено до Відділення соціальної адаптації та підготовки до самостійного життя (а.с.18,19).
18 грудня 2015 року неповнолітня дитина ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (а.с.10-10 зв., 25).
Дослідив добуті докази, суд дійшов наступного висновку.
Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
25 грудня 2015 року наказом Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 32 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, поставлено на профілактичний облік, як дитину, що опинилася в складних життєвих обставинах (а.с.4-4 зв., 6).
10 червня 2016 року ОСОБА_2 повідомлено про настання відповідальності за невиконання обов'язків батьків по утриманню, вихованню та навчанню неповнолітніх дітей (а.с.14-14 зв.).
Згідно п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.
Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно характеристики учня 9-А класу Навчально-виховного комплексу № 176 ОСОБА_1 зарекомендував себе як недисциплінований учень, мати якого померла, батько ОСОБА_5, не цікавиться навчанням та вихованням сина (а.с.26, 24-24 зв.).
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 18 травня 2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).
Згідно акта обстеження житлово-побутових умов квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в якій проживає відповідач ОСОБА_2 зі своїм сином, встановлено, що в помешканні відсутня електроенергія, у зв'язку з несплатою, квартира потребує косметичного ремонту та більш ретельного прибирання (а.с.23, 24).
Згідно доповідної класного керівника 9-а класу ОСОБА_6, 17 грудня 2015 року їй зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що не має належних умов проживання, батько систематично влаштовує п'янки, в квартирі присутні сторонні люди. Батько не цікавиться навчанням та вихованням сина та матеріально не забезпечує (а.с.25-25 зв.).
Згідно письмових пояснень ОСОБА_5 зазначено, що він на даний час намагається влаштуватися на роботу та забезпечити нормальні умови для проживання сина, кошти у нього відсутні, також зобов'язався не вживати спиртні напої (а.с. 15,16).
Встановлені обставини свідчать, що відповідачі злісно ухиляються від своїх батьківських обов'язків по вихованню й матеріальному утриманню неповнолітньої дитини, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя також жодним чином не приймають участі в утриманні спільної дитини, не цікавляться життям доньки, та не приймають участь у її вихованні.
06 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою, в якій не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо ОСОБА_1 (а.с.10, 27-27 зв.).
Відповідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав № 5614/41/3/103 від 18 липня 2016 року орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, щодо неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.47-48).
Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, щодо неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно із ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідач працездатний, не працює, аліментних зобов'язань перед іншими особами не має.
Розмір аліментів позивачем зазначено з урахуванням обставин, що передбачені ст.182 Сімейного кодексу України.
За таких обставин суд знаходить можливим задовольнити вимогу позивача про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку, дитина потребує матеріальної допомоги.
Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону від 13 січня 2005 р. № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.
Під час розгляду справи питання про призначення опікуна не розглядалося.
Не можуть стягуватися аліменти на користь відповідного дитячого закладу, оскільки ч. 1 ст. 8 Закону від 13 січня 2005 року № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлено, що держава здійснює повне забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Відповідно передбачено порядок фінансування такого забезпечення за рахунок державного та місцевого бюджетів.
Оскільки судом не встановлено можливості передати дитину другому з батьків, бабі, дідові та іншим родичам, мачусі, вітчиму, відповідно до положень ч.ч. 4, 5 ст. 167 Сімейного Кодексу, дитина передається на опікування органові опіки та піклування.
Виходячи з наведеного, суд передає неповнолітню дитину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, під опіку органу опіки та піклування з тим, щоб були прийняті міри для захисту прав та інтересів дитини та вибрано найбільш кращий спосіб подальшого влаштування долі дитини та зобов'язує батьків сплачувати аліменти на користь Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.
Згідно ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
На підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною радою України, здійснюють органи опіки та піклування або служби у справах дітей.
Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Позовна заява містить дві вимоги: вимогу майнового характеру - про стягнення аліментів, та вимогу немайнового характеру - про позбавлення батьківських прав.
Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890,00 грн.), а за подання позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.).
Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп. за подання позову майнового характеру - про стягнення аліментів та в розмірі 551 грн. 20 коп. за подання позову немайнового характеру - про позбавлення батьківських прав.
Керуючись ст.ст. 150, 152, 155, 164-167, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 10, 11, 15, 60, 79, 88, 209, 212, 214, 215, 223, 367 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, який діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1, до ОСОБА_2 за участю третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, щодо неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Передати Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації неповнолітню дитину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, для подальшого влаштування.
Стягнути аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного, починаючи з 11 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
Повний текст рішення виготовлено 16 грудня 2016 року.
Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н. Є. Арапіна