АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/638/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2426/16Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Панченка О.О., Обідіної О.І.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року позивачка ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про захист честі і гідності.

В позовній заяві позивач вказувала, що вона, є донькою відповідача. З вересня 1997 року вона працювала на його підприємстві спочатку бухгалтером, потім головним бухгалтером. Восени 2015 року між відповідачем та ОСОБА_3 виник конфлікт, внасліок чого позивачка звільнилася. Після конфлікту з відповідачем ОСОБА_3 продовжила працювати як фізична особа - підприємець, і таким чином вона фактично стала відповідачу прямим конкурентом. Відповідач почав знищувати її підприємницьку діяльність різними шляхами та чинити на неї моральний тиск.

Відповідач безпідставно та постійно звинувачує її в «шахрайстві», «крадіжках» на його підприємстві, в аморальній поведінці як жінки, ображає позивачку нецензурно перед клієнтами, погрожує їй фізичною розправою та знищенням як підприємця та тим, що залишить її без засобів для існування, посадить за грати, а дитину забере. Від розповсюдження відповідачем неправдивої інформації в різних місцях, різним людям в різних інстанціях, в різних колах, вона втратила ряд клієнтів, отримала душевну травму, від якої не може відійти навіть зараз. Стрес, отриманий від небаченого цинізму, підлості та нахабства відповідача вивели позивача з стану душевної рівноваги та негативно вплинули на стан її здоров'я та самопочуття та на її підприємницьку діяльність. Безпідставні дії відповідача, його наклепи паплюжать її честь та гідність, як жінки та підприємця - роботодавця, оскільки він розповсюджує неправдиву інформацію по всьому місту і за його межами, серед всіх її знайомих, друзів та родини. Своїми наклепами та неправомірними діями відповідач порушив право позивача на повагу честі та гідності, яке полягає у розповсюдженні відповідачем неправдивої інформації відносно неї.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_3 просила суд ухвалити рішення, яким

- визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності наклепи та безпідставні, недостовірні, звинувачення ОСОБА_2 в «шахрайстві», «крадіжках» на його підприємстві, в аморальній поведінці як жінки, ображає її нецензурно перед клієнтами, погрожує їй фізичною розправою та знищенням як підприємця та тим, що залишить її без засобів для існування, посадить за грати, а дитину забере, відносно позивача ОСОБА_3, оскільки вони грубо порушують та ганьблять її честь, гідність та ділову репутацію.

- зобов'язати ОСОБА_2 припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно позивача ОСОБА_3,

- захистити її права та законні інтереси за цим позовом шляхом зобов'язання ОСОБА_2 публічно вибачитися перед нею в залі судового засідання під час розгляду справи та в офісі МПП «Карєв», яке розташоване за адресою м. Кременчук, вул. Шевченка, 64 в присутності членів його родини;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані з веденням даної справи та судовий збір.

В липні 2016 року ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги, в яких просила:

- визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, непоправно підривають її ділову репутацію, наносять шкоду її підприємницькій діяльності, порушують її право на повагу до гідності та честі, а саме: - звинувачення в аморальній поведінці як жінки серед її клієнтів в формі нецензурної лайки; - розповсюдження серед широкого кола (клієнти та контролюючі органи) недостовірної інформації щодо її непорядності як приватного підприємця через відсутність дозвільних документів на надання послуг з сервісного обслуговування касових апаратів; - порушення її немайнового права на недоторканність її ділової репутації шляхом розповсюдження неправдивої інформації та введення в оману її клієнтів щодо її начебто «шахрайських» дій, «крадіжок» на МПП «Карєв», безпідставне звернення до правоохоронних органів та прокуратури;

- заборонити відповідачу вчиняти неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно ОСОБА_3 шляхом розповсюдження вищевикладеної неправдивої інформації, оскільки вони грубо порушують та ганьблять її честь, гідність та підривають ділову репутацію, негативно впливають на підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3;

- захистити її права та законні інтереси за цим позовом шляхом зобов'язання ОСОБА_2 публічно вибачитися перед нею в офісі підприємства, яким керує її батько, яке розташоване за адресою: м.Кременчук, вул. Шевченка, 64 в присутності членів його родини, а саме: матері ОСОБА_4, сестри ОСОБА_5 та брата ОСОБА_3

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 липня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі й гідності - задоволено частково.

Визнано недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, підривають ділову репутацію ОСОБА_3, наносять шкоду її підприємницькій діяльності, порушують її право на повагу до гідності та честі, а саме:

- звинувачення в аморальній поведінці як жінки серед її клієнтів в формі нецензурної лайки, з боку ОСОБА_2;

- розповсюдження серед широкого кола осіб недостовірної інформації щодо її непорядності, як приватного підприємця через відсутність дозвільних документів на надання послуг з сервісного обслуговування касових апаратів, з боку ОСОБА_2;

- порушення немайнового права на недоторканність її ділової репутації шляхом розповсюдження неправдивої інформації та введення в оману її клієнтів щодо її «шахрайських» дій, «крадіжок» на МПП «Карєв», з боку ОСОБА_2.

У іншій частині позовних вимог - відмовлено

Із рішенням суду не погодився відповідач, який його оскаржив, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції не було враховано, що розповсюджена ним інформація про відсутність ліцензії у ФОП ОСОБА_3 була правдивою. Також, ОСОБА_2 зазначив, що будь які висловлювання з його боку на адресу позивача є субєктивними оціночними судженнями, а тому дані висловлювання не можуть бути визнані недостовірними.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника, представника позивача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно із ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно виходив з того, щов діях відповідача вбачається поширення неправдивої інформації, яка принижує честь та гідність позивача, оскільки інформація донесена до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про здійснення ОСОБА_3 підприємницької діяльності без дозвільних документів є неправдивою та такою, що завдає шкоди підприємницькій діяльності позивачки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_10 з вересня 1997 року вона працювала на підприємстві відповідача бухгалтером, потім головним бухгалтером, що підтверджується трудовою книжкою серії АА №035491 ( а.с. 9).

Восени 2015 року між сторонами у справі виник конфлікт, внаслідок якого ОСОБА_3 звільнилась з МПП «Карєв», де відповідач є директором. Після конфлікту з відповідачем позивачка продовжила працювати як фізична особа - підприємець, одним з видів діяльності якої є сервісне обслуговування реєстраторів розрахункових операцій. Такі ж послуги надавало і МПП «Карєв».

Як вбачається з показань свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, в березні квітні та на протязі жовтня листопада 2015 року ОСОБА_2 підходив до них та повідомляв, що позивач вкрала у нього бухгалтерські документи; як жінка веде аморальний спосіб життя в формі нецензурної лайки; у неї відсутні дозвільні документи на сервісне обслуговування реєстраторів розрахункових операцій, що призведе до проблем з податковою інспекцією та накладення на них штрафних санкцій.

При цьому позивач наполягав на тому, щоб свідки з врахуванням цих обставин здійснювали сервісне обслуговування реєстраторів розрахункових операцій у нього, а не у позивача. Після звернення до податкової інспекції свідкам повідомили, що позивач має всі необхідні документи на сервісне обслуговування реєстраторів розрахункових операцій.

Обставини, про які вказали свідки не спростовані відповідачем.

Інформація розповсюджена відповідачем також спростовується договорами на сервісне обслуговування реєстраторів розрахункових операцій з позивачем, запитами про надання інформації Кременчуцької ОДПІ та відповідями на них позивача; виписками з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши оцінку доказам відповідно до положень ст. 212 ЦПК України, а посилання в апеляційній скарзі щодо недоведеності факту розповсюдження недостовірної інформації не підтверджується матеріалами справи та не ставить під сумнів правильність рішення суду першої інстанції.

Крім того, Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань ( стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відтак, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до ч. 1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», викладена права позиція, відповідно до якої, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовних - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що інформація, поширена відповідачем не відповідає дійсності та направлена на приниження ділової репутації позивача, оскільки спрямована на доведення до кола людей - клієнтів позивача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що поширена ОСОБА_2З інформація є оціночними судженнями не відповідає обставинам справи, і не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Посилання апелянта на практику Європейського суду з прав людини, а саме: справу Лінгенс проти Австрії, також не ставить під сумнів правильність висновків зроблених судом першої інстанції.

Так, із рішення Європейського суду з прав людини у справі Лінгенс проти Австрії (12/1984/84/131) вбачається, що ОСОБА_11 Лінгенс в жовтні 1975 року опублікував в австрійському журналі "Profil" дві статті, в яких критикував колишнього австрійського канцлера Бруно Крайські за підтримку колишніх членів SS та за сприяння терпимому ставленню до колишніх нацистів.

У п. 46 вищевказаного рішення Європейського суду з прав людини, зазначено, що думку Суду, слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. У зв'язку з цим Суд зауважив, що факти, на яких пан Лінгенс ґрунтував свої оціночні судження, були незаперечними, як і його добросовісність.

В той же час, у справі, що переглядається судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що висловлювання ОСОБА_2 не являються оціночними судженнями тому, що містять факти які можна перевірити, при цьому, було встановлено, що вони є недостовірними, не відповідають дійсності, підривають ділову репутацію ОСОБА_3.

Оскільки, рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог у справі не оспорюється, колегія суддів у відповідності до ст. 300 ЦПК України, не переглядає у вказаній частині рішення суду.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: О.О. Панченко

ОСОБА_12

Згідно оригіналу ОСОБА_1