Тальнівський районний суд Черкаської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер:704/1023/16-ц

21.12.2016 Тальнівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Дьяченка Д.О.

при секретарі Табачківській М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тальне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідача) про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.01.2012 Відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк свої зобовязання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, Відповідач свої зобовязання не виконує, тому станом на 31.05.2016 має заборгованість 27976,98 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 1975,62 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 20613,44; заборгованість за пенею і комісією 3579,49 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1308,43 грн. штраф (процентна складова).

Зазначені суми Позивач просить стягнути з Відповідача, разом із сплаченим судовим збором.

Позивач до початку розгляду справи подав заяву про те, що позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу за його відсутності.

Відповідач подав до суду клопотання про застосування строку позовної давності, що передбачений діючим законодавством та наслідки його пропуску, передбачені ст. 267 ЦК України. Також, подав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності.

Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 23.01.2012 між Позивачем та Відповідачем був укладений договір № б/н за умовами якого, Банк надав кредитні кошти у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Умови вказаного договору, а також права та обовязки сторін визначені Умовами та правилами надання банківських послуг у Приватбанку.

В силу положень ч.1 ст.634 ЦК України, між сторонами був укладений договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у стандартних формах.

Звернувшись 23.01.2012 із заявою про видачу кредитної картки Відповідач засвідчив свою згоду з запропонованими банком умовами.

Таким чином, відповідач зобовязався здійснювати оплату послуг згідно з тарифами позивача у строки, передбачені вказаними умовами, отримавши, як клієнт банку, кредитну картку.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», строк внесення щомісячних платежів встановлений до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до інформації наданої Позивачем №ЕП-292/16-Вх від 17.11.2016 термін дії картки №908308, яка була надана Відповідачу відповідно до договору №б/н від 23.01.2012, становить до «07/15», тобто до липня 2015. Доказів, які б вказували на те, що відповідачем отримано нову картку матеріали справи не містять.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В свою чергу, згідно із ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач умов кредитного договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених кредитним договором, відтак згідно поданого банком розрахунку, станом на 31.05.2016 має заборгованість 27976,98 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. ст.629,638 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Відповідно до виписки з рахунку по картці 4149***8308 виданої ОСОБА_1 наданої Позивачем суду 04.11.2016 за вх. №4357/16, Відповідачем було отримано 23.01.2012 кредитні кошти через банкомат 4947 в розмірі 100 грн, з врахуванням комісії сума кредитних коштів становила 105 грн; 24.01.2012 отримано кредитні кошти через банкомат 6315 в розмірі 100 грн., з врахуванням комісії сума кредитних коштів становила 105 грн., а разом 210 грн.; 24.01.2012 здійснено платіж на погашення кредиту, а саме поповнення карткового рахунку 4149***8308 шляхом переведення особистих коштів з картки 7777***0016, в розмірі 10 грн., разом з тим, отримано кредитні кошти через банкомат 4947 в розмірі 1000 грн., з врахуванням комісії - 1040 грн.

Таким чином, загальна сума кредитних коштів отриманих Відповідачем станом на 24.01.2012 становила 1240 грн.

Відповідно до вищевказаної виписки, 25.01.2012 з картки 4149***8308 було списано страховий платіж в сумі 10 грн. В подальшому 25.01.2012 Відповідачем отримано кредитні кошти через банкомат 6315 в сумі 1000 грн, з врахуванням комісії 1040 грн.; 27.01.2012 - отримано кредитні кошти через банкомат 0687 в сумі 300 грн, з врахуванням комісії - 315 грн.; того ж дня через банкомат 7365 в сумі 350 грн., з врахуванням комісії 370 грн. та через банкомат 4947 в сумі 20 грн., з врахуванням комісії 25 грн.

Таким чином, сукупна сума кредиту станом на 27.01.2012 становила 3000 грн.

Відповідно до вищевказаної виписки, 25.02.2012 з картки 4149***8308 було списано страховий платіж в сумі 10 грн.

Враховуючи, що Відповідачем початкову суму кредитних коштів було знято через банкомат 23.01.2012, а відповідно до довідки про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», строк внесення щомісячних платежів встановлений до 25 числа місяця, наступного за звітним, то граничний строк внесення щомісячного платежу за кредитом отриманим 23.01.2012 настав 25.03.2012.

З вищевказаної виписки вбачається, що Відповідачем не були внесені кошти до 25.03.2012 на погашення кредитних сум. Внаслідок чого, Позивачем 31.03.2012 було нараховано відсотки за прострочений кредит.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Висновок про правильне застосування норм матеріального права щодо позовної давності міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13, від 24 вересня 2014 року № 6-103цс14 та від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, відповідно до якого у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що Позивач довідався про неналежне виконання позичальником зобовязання за кредитним договором з моменту настання граничного строку внесення щомісячного платежу, тобто 25.03.2012, що підтверджується нарахуванням 31.03.2012 Позивачем відсотків за прострочений кредит.

Таким чином, з врахуванням положень ст. 253 ЦК України, відповідно до яких перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок, перебіг строку позовної давності в даному випадку почався з 26.03.2012.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з виписки по рахунку за карткою 4149***8308 виданої ОСОБА_1 наданої Позивачем суду 04.11.2016 за вх. №4357/16, Відповідачам 05.04.2012 через термінал самообслуговування 200501 було здійснено погашення кредиту в сумі 400 грн., після чого сума боргу зменшилася до 2718,55 грн.

В подальшому Позивачем 30.04.2012, 31.05.2012, 30.06.2012, 31.07.2012, 31.08.2012, 30.09.2012 було здійснено нарахування відсотків за прострочений кредит.

19.10.2012 Відповідачем було здійснено платіж на погашення заборгованості, а саме переведено особисті кошти з картки 7777***0152 на картку 4149***8308, в сумі 1300 грн., після чого сума боргу за кредитом зменшилась до 1945 грн.

В подальшому будь-яких інших платежів на погашення кредиту Відповідачем не здійснювалося, що вбачається з вищевказаної виписки по картковому рахунку 4149***8308.

Таким чином, перебіг позовної давності перервався. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ст. 264 ЦК України).

Отже, після 19.10.2012, а саме після здійснення Відповідачем часткового погашення кредитної заборгованості, перебіг позовної давності почався заново.

Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в даному випадку перебіг позовної давності почався заново з 19.10.2012, а з врахуванням загальної позовної давності встановленої тривалістю у три роки, закінчився 20.10.2015. Позивач мав право звернутися з вимогою про стягненням заборгованості протягом даного строку, однак звернувся лише 05.08.2016, клопотань про поновлення строку з наданням доказів поважності його пропуску не надано.

Про застосування позовної давності Відповідач подав заяву до канцелярії суду 20.12.2016.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи те, що Відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, суд вважає за доцільне відмовити у задоволені позовних вимог на підставі спливу позовної давності.

На підставі викладеного та керуючись ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 27976,98 грн. за кредитним договором б/н від 23.01.2012 та судових витрат відмовити у звязку зі спливом позовної давності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області протягом 10 днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Д.О. Дьяченко