Справа № 465/8244/14 Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/1265/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Богонюка М.Я.

суддів: Ванівського О.М., Зверхановської Л.Д.

При секретарі: Жукровській Х.І.

та з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради, Департаменту державної архітектурно будівельної інспекції у Львівській області на рішення Франківського районного суду м. Львова від 25 грудня 2014 року у справі за позовом ТзОВ ВТП "Бодекс" до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном та визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ТзОВ «Бодекс».

Вирішено усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном обєктом незавершеного будівництва, що розташований за адресою: м. Львів, вул. Кримська, 53а.

Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгове підприємство «Бодекс» право власності на обєкт незавершеного будівництва що розташований за адресою м. Львів, вул. Кримська, 53а згідно технічного паспорта БТІ.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгове підприємство «Бодекс» суму сплаченого судового збору в розмірі 243, 60 гривні (двісті сорок три гривні 60 коп.).

В апеляційній скарзі Львівська місцева прокуратура №1 в інтересах держави в особі Львівської міської ради, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно зясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані обєкти суд має звертати увагу, чи зазначено у позовній заяві обставини щодо звернення позивача до департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції про прийняття обєкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. Задовольняючи позов суд безпідставно застосував ст. 331 та ст. 392 ЦК України, оскільки ТОВ ВТГ «Бодекс» не доведено факт набуття права власності на новостворене майно, яке згідно ст. 331 ЦК України виникає з моменту його державної реєстрації, а договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва від 20.12.2003 року та технічний паспорт не є документами, які підтверджують факт реєстрації права власності на нерухоме майно, у тому числі новостворене майно. При цьому ні зазначеними нормами, ні нормою статті 331 ЦК України не передбачено виникнення права власності на новостворений обєкт нерухомості на підставі судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 12 ЗК України до повноважень місцевих рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

У відповідності до ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів.

Стаття 123 ЗК України передбачає, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення встановленого відповідно до законодавства.

Ч. 1 ст. 376 ЦК України передбачено що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельних роботи чи належно затвердженого проекту.

Задовольняючи позовні вимоги ТзОВ «Бодекс», шляхом усунення перешкод товариству в користуванні майном (незавершеним будівництвом) та визнаючи за товариством право власності на дане будівництво суд першої інстанції виходив з того, що позивач на загальних підставах набув право власності на спірне майно, натомість відповідач чинить йому перешкоди в користуванні таким.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Оскільки спір іде за нерухоме майно (незавершене будівництво по вул. Кримській 53А у м. Львові) позивачем не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів того що дане майно належить позивачеві на праві власності, як і того що таке створене на загальних підставах на земельній ділянці, яка була відведена для такого будівництва.

Посилання позивача на набуття даного майна у іншого власника (ВАТ «Львівобленерго») є голослівними і нічим не підтвердженими, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази того що дане майно на відповідній правовій підставі належало даному підприємству.

Враховуючи вищенаведене, - при відсутності правовстановлюючих документів на спірне майно (незавершене будівництво) на земельній ділянці, яка належить до комунальної власності і жодній із сторін, чи третім особам під будівництво спірного майна не виділялася, за даним майном не закріплювалося, у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спірне майно.

Не довівши своїх прав на спірне майно, позивач також не надав доказів того, що йому чиняться перешкоди в користуванні його майном.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що відповідно до вимог ст.309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ТзОВ ВТП «Бодекс».

Крім того, з ТзОВ ВТП «Бодекс» в користь Львівської місцевої прокуратури №1 слід стягнути сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 535 грн. 92 коп.

Керуючись ст.. 303, 307 ч. 1 п. 2,3, 309 ч. 1 п.п. 1,4, 314 ч. 2, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Львівської міської ради, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 25 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ТзОВ ВТП «Бодекс» до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном та визнання права власності відмовити.

Стягнути з ТзОВ ВТП «Бодекс» в користь Львівської місцевої прокуратури №1 сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір в розмірі 353 грн. 92 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: М.Я. Богонюк

Судді: О.М. Ванівський

ОСОБА_6