Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2652/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

22.12.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Черненко В.В.

суддів - Суровицької Л.В., Франко В.А.

за участю секретаря - Яковлєвої Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2016 року по справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи ПАТ «Ощадбанк», ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася в суд з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування заяви зазначила, що Кіровський районний суд м. Кіровограда 17.07.2014 року видав виконавчий лист № 2-6234 на рішення суду від 21.10.2010 року у справі за позовом ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 470779,73 грн. та судових витрат в сумі 1820 грн.

Залишок боргу по виконавчому листу складає 128746,97 грн.

Відповідно до лита від 08.07.2015 року ПАТ «Ощадбанк» в особі філії Кіровоградське обласне управління нарахував дохід ОСОБА_2 за ознакою «126 додаткове благо» в сумі 118684,39 грн., з якого перераховано ПДФО в сумі 19932,75 грн.

Заявник зазначив, що ПАТ «Ощадбанк» в особі філії Кіровоградське обласне управління звільнив (прощення боргу) ОСОБА_2 від обовязку по оплаті боргу в сумі 118684,39 грн. Просила суд визнати виконавчий лист № 2-6234 від 17.0.2014р. таким, що не підлягає виконанню в частині оплати боргу в сумі 118684,39 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2016 року у задоволені заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції в звязку з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції встановив, що 19.06.2008 року між філією-Кіровоградське обласне управління АТ "Ощадбанк" та гр. ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний кредит № 284 від 19.06.2016 р., згідно якого останньому було надано кредит в сумі 470 000,00 грн. на придбання нерухомості строком на 20 років, термін остаточного погашення кредиту не пізніше 19.06.2028 р.. зі сплатою 18.5% річних за користування кредитом відповідно до умов договору.

У зв'язку із невиконанням позичальниками умов кредитного договору Банком було подано позов до суду, в результаті чого рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.11.2010 року стягнуто на користь АТ «Ощадбанк» солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4, заборгованості в сумі 470 779,73 гри.

Суд першої інстанції зазначив, що на підставі рішення постанови правління АТ «Ощадбанк» № 37 від 29.09.2014 р. «Пре відшкодування безнадійної заборгованості за рахунок резерву», філією 14,10.2014 р. відшкодувало за рахунок резерву, який сформовано в повному обсязі в сумі 122 243,64 грн. безнадійну заборгованість фізичної особи ОСОБА_5 за кредитним договором №284 під. 19.06.2008 р. (філія - Кіровоградське обласне управління АТ "Ощадбанк"), а саме: заборгованість за основним боргом за кредитом, яка обліковується рахунку № 6109 у сумі 104 684,63 грн.; заборгованість за нарахованими доходами, яка обліковується в рахунку № 6109, у сумі 17 559,01 грн. (виправлено на 13 999,76 грн. у зв'язку з погашенням боржником частково в сумі 3 559,25 грн.)

Відповідно до зазначеної постанови - філію-Кіровоградське АТ «Ощадбанк» зобов'язано вжити повний комплекс заходів щодо стягнення відшкодованої за рахунок резерву безнадійної заборгованості згідно з вимогами Положення про організацію роботи з проблемними активами в установах АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 21.05.2012 року № 284, та повідомити ОСОБА_2 про відшкодування за рахунок страхового резерву кредитної заборгованості зі збереженням права АТ «Ощадбанк» вжити повний комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до чинного законодавства України.

Крім того, на дату списання безнадійної заборгованості ОСОБА_2 діяв Податковий Кодекс України в редакції підпункту д) пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПКУ де зазначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку (позичальника) включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Суд першої інстанції зазначив, що на момент відшкодування безнадійної заборгованості за рахунок резерву діяла норма ПКУ, де додатковим благом є тіло кредиту та відсотки по кредиту, Філія ( кредитор) повідомила ОСОБА_2 - платника податку - боржника шляхом надання повідомлення про анулювання (прощеного) боргу та включила суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку ( І ДФ) суму доходу, нарахованого (сплаченого) на його користь, за підсумками ІУ кварталу 2014 р., за ознакою 126 ( додаткове благо). Проте, повідомлення ОСОБА_2 не отриманого спричинило обов'язок Банку самостійно сплатити ПДФО з відшкодованої за рахунок страхового резерву безнадійної заборгованості в розмірі 19 932,75 грн.

Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Тобто, прощення боргу є не обов'язок, а усвідомлене волевиявлення, право кредитора звільнити боржника від його обов'язків, що не характерно спірним правовідносинам.

Так, зміст нормативних документів, на підставі яких приймалося рішення про визнання кредитної заборгованості позивача безнадійною та списання її за рахунок резервного фонду банку, не містить жодних положень, співзвучних з нормами ст. 605 ЦК, що регулюють припинення зобов'язань внаслідок прощення боргу кредитором, процедури оформлення припинення зобов'язання з цих підстав, з урахуванням кредитного договору, термін дії якого не сплив, правової о врегулювання, питань оподаткування тощо.

Натомість, пунктом 17 рішення Правління банку від 29.09.2014 р. передбачено продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву заборгованості, визначеної безнадійною згідно нормативно-правових актів НБУ, до закінчення строку, що визначений Обліковою політикою банку з урахуванням вимог законодавства України щодо відшкодування збитків. Крім того, відповідно п. 7 Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 р. №172, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №722/19490, відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банк до позичальника/контрагента.

Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 щодо того, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора безпідставні, оскільки належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Проте погодитись з такими висновками суду неможливо в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволені заяви суд першої інстанції дійшов висновку, що зміст нормативних документів, на підставі яких приймалося рішення про визнання кредитної заборгованості позивача безнадійною та списання її за рахунок резервного фонду банку, не містить жодних положень, співзвучних з нормами ст. 605 ЦК, що регулюють припинення зобов'язань внаслідок прощення боргу кредитором, процедури оформлення припинення зобов'язання з цих підстав, з урахуванням кредитного договору, термін дії якого не сплив, правової о врегулювання, питань оподаткування тощо.

Натомість, пунктом 17 рішення Правління банку від 29.09.2014 р. передбачено продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву заборгованості, визначеної безнадійною згідно нормативно-правових актів НБУ, до закінчення строку, що визначений Обліковою політикою банку з урахуванням вимог законодавства України щодо відшкодування збитків. Крім того, відповідно п. 7 Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 р. №172, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №722/19490, відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банк до позичальника/контрагента.

Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду ґрунтуються не на всебічному досліджені обставин справи та оцінці наданих сторонами доказів на підтвердження своїх доводів, а на доводах наданих однією стороною по справі-банком.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки припинення зобовязання прощенням боргу витікає із договірних відносин, зокрема за кредитним договором №298 від 23.05.2010 року то суд першої інстанції не перевірив належним чином чи було між сторонами здійснено відповідні дії в силу статі 605 ЦК України.

Відповідно, до п.3. ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суд першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2016 року скасувати. Справу повернути до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: