УхвалА

іменем україни

14 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Хопти С.Ф., ЧерненкоВ.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 9 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 1 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, який у подальшому було уточнено, посилаючись на те, що у ході розгляду інших цивільних справ за його позовами до ОСОБА_6 про стягнення аліментів та до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів відповідачі у своїх запереченнях на позови обмовили його та оголосили відомості, які паплюжать його честь, гідність та ділову репутацію. Зокрема, відповідач ОСОБА_6 стверджував, що в період його зачаття позивач зловживав спиртними напоями, що призвело до різних захворювань, позивач є хронічним алкоголіком, ухилявся від батьківських обов'язків, жадібна людина, турбувався лише про себе, виховання та розвиток дітей був покладений на матір. Ніяких доказів на підтвердження зазначених тверджень відповідач ОСОБА_6 не надав, про що зазначено у рішенні Київського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2013 року, що набрало законної сили. В свою чергу відповідач ОСОБА_5 у своїх запереченнях зазначав, що позивач зловживав спиртними напоями, виживав рідних з квартири, що належить його матері, вивіз все майно з квартири, яке належить його матері, приховав факт смерті його бабусі, знаходився на утриманні матері відповідачів, брав у відповідача гроші, доходи від двох підприємств приховував від сім'ї та пропивав, постійно ухилявся від виконання батьківських обов'язків, є конфліктною, жадібною, боязливою людиною, турбувався лише про себе, виховання та розвиток дітей було покладено на матір відповідачів. Жодного доказу на підтвердження зазначеного відповідач не надав, про що зазначено у рішенні Київського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2013 року, що набрало законної сили.

Позивач вказував, що зазначене не відповідає дійсності, оскільки до 1990 року він для забезпечення сім'ї працював на чотирьох роботах. Зранку працював в смт Васищеве Харківського району Харківської області та у смт Нова Покровка Чугуївського району Харківської області, де навчав дітей по класу класичної гітари, фортепіано, вокалу, естрадного мистецтва. Вдень у школі № 55 м. Харкова - керівником дитячого вокально-інструментального ансамблю. Заслужив звання «Лауреат всесоюзного конкурсу» та державну нагороду від Міністра освіти СРСР. Ввечері працював на клавішних інструментах та вокалістом в ресторанах м. Харкова, ночами працював у видавництві «Соціалістична Харківщина» - друкував газети. У 1990 році він покинув займатися мистецтвом та заради прибутку для сім'ї зайнявся підприємництвом. У нього було три підприємства - два у м. Харкові, одне - у м. Бєлгороді, Росії. У 2006 році він переніс інфаркт, хворіє на цукровий діабет, бронхіальну астму. На даний час він не працює, є інвалідом другої групи. Відповідачі розуміють, що будь-який стрес може бути для позивача останнім. Після ознайомлення з запереченнями відповідачів, які були надані до Київського районного суду м. Харкова, він переніс стрес, став гірше почуватися, переніс моральні, душевні страждання. Крім того, погіршилися медичні показники діяльності серця за останній час, у зв'язку із чим він вимушений нести більше витрати на підтримання здоров'я.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4 просив визнати, що відповідачі поширили стосовно нього завідомо неправдиві відомості, які не відповідають дійсності, паплюжать його честь, гідність і ділову репутацію та стягнути на його користь з ОСОБА_5 200 тис. грн, а з ОСОБА_6 100 тис. грн за спричинену йому маральну шкоду, душевні, фізичні страждання та фізіологічні зміни його здоров'я у гірший бік, що спричинило значні фінансові витрати.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 9 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 1 червня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, правильно застосувавши положення норм ст. ст. 275, 277, 278 ЦК України, ч. 2 ст. 30, Закону України «Про інформацію», роз'яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 2 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що викладена у запереченнях відповідачів інформація не є предметом судового захисту, оскільки вона містить суб'єктивні думки, переконання та критичну оцінку відповідачів дій позивача, що є оціночними судженнями, а, отже, не можуть бути спростовані, так як не містять фактичних даних.

Зазначене відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 9 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 1 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко