АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 14 грудня 2012 року у справі за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/10153/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 14 грудня 2012 року.

Скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 14 грудня 2012 року у справі за позовом КС «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з КС «Центр фінансових послуг» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 275,60 грн.

Не погодившись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах КС «Центр фінансових послуг» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду. Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що кредитний договір №В-11/0221/08/43/10 від 14 липня 2008 року було укладено між кредитною спілкою та ОСОБА_2, оскільки вказаний договір було укладено між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_4 Також зазначає, що поручитель ОСОБА_2, не є споживачем у розумінні положень Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, ОСОБА_2 було заявлено вимоги з пропуском строку, встановленого процесуальним законом, а тому оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в інтересах КС «Центр фінансових послуг» апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

В судове засідання ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_5, особисто ОСОБА_2 не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_2 забезпечив участь у справі свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається з матеріалів справи, 14 липня 2008 року між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №В-11/0221/08/43/10, відповідно до якого КС «Центр фінансових послуг» надало ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 165 000,00 грн., зі сплатою 0,164% на день, а ОСОБА_4 при цьому, зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов'язання згідно з кредитним договором у повному обсязі (а.с.9).

Також, 14 липня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором № В-11/0221/08/43/10 від 14 липня 2008 року між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № В-11/0221/08/43/10, за умовами якого останній зобов'язався солідарно відповідати перед позичальником у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором (а.с.10).

Також, 14 липня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором № В-11/0221/08/43/10 від 14 липня 2008 року між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_4, ОСОБА_9 було укладено договори поруки № В-11/0221/08/43/10 аналогічного змісту (а.с.11, 12).

Того ж дня між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_9 було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої п.7.2 кредитного договору викладено в новій редакції, а саме: «Всі спірні питання, пов'язані з виконанням кредитного договору №В-11/0221/08/43/10 від 14 липня 2008 року вирішуватимуться шляхом розгляду їх постійно діючим третейським судом відповідно до регламенту третейського суду» (третейська справа №572/12, а.с.7).

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 14 грудня 2014 року задоволено позов КС «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_9 про стягнення несплачених процентів та нарахованої пені. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_9 на користь КС «Центр фінансових послуг» суму несплачених вчасно процентів за період з 15 липня 2008 року по 29 жовтня 2012 року в розмірі 93 924,11 грн., суму понесених витрат на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн., суму нарахованої пені за період з 15 липня 2010 року по 29 жовтня 2012 року в розмірі 130 085,58 грн., суму сплаченого третейського збору в розмірі 700,00 грн., що разом складає суму коштів у розмірі 226 709,69 грн.

В березні 2016 року ОСОБА_2 порушив перед судом питання про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 14 грудня 2014 року.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 14 грудня 2014 року, суд першої інстанції, керуючись ч.2 ст.389-5 ЦПК України виходив з того, що справа, у якій ухвалене рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» не підвідомча третейському суду відповідно до п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди». При цьому, районний суд керувався правовою позицією Верховного Суду України, висловленою при розгляді справи №6-187цс15 та №6-1716цс15.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що оскільки заявник про рішення третейського суду дізнався у січні 2016 року, коли отримав виклик до державного виконавця з приводу виконання означеного рішення, із заявою про його скасування звернувся 02.03.2016, а тому відповідно до вимог ст. 389-1 ЦПК України не пропустив передбачений законом процесуальний строк.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.2, 3 ст. 389-1 ЦПК України заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом. Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З аналізу вказаної норми вбачається, що сторона спору, якою є ОСОБА_2, вправі подати заяву про скасування рішення третейського суду лише протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом. В той же час та обставина коли стороні стало відомо про ухвалене рішення може бути врахована судом при вирішенні питання про поновлення строку відповідно до вимог ч.3 ст.389-1 ЦПК України.

Визначений частиною 2 статті 389-1 ЦПК України строк для подання заяви про скасування рішення третейського суду є процесуальним і може бути поновлений за загальними правилами, встановленими статтею 73 ЦПК України.

Клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду і сама заява про скасування такого рішення розглядаються у різних судових засіданнях, оскільки при їх розгляді доведенню й дослідженню підлягають різні обставини, крім того, докази на їх підтвердження є різними.

За таких обставин судом першої інстанції порушено порядок, встановлений ч.3 ст.389-1 ЦПК України, що є підставою для скасування ухвали і передачі означеного питання на новий розгляд відповідно до вимог ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль