Номер провадження: 22-ц/785/468/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П., Сегеди С.М.

при секретарі: Книжиницькому О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків за невиконання грошового зобовязання, трьох відсотків річних та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2015 року, -

встановила:

23 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення збитків за невиконання грошового зобовязання, збільшивши який просить стягнути з відповідачки на свою користь збитки, завдані несвоєчасним поверненням позики згідно договору позики від 16.12.2011 року в загальній сумі 62 188,15 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між ним та відповідачкою ОСОБА_3 16 грудня 2011 року укладено договір позики, за яким відповідачка отримала від нього грошові кошти в розмірі 3 500 доларів США. Згідно умов договору позики від 16.12.2001 року відповідачка зобовязалась повернути позивачу в строк до 31 грудня 2012 року в сумі, яка на момент повернення боргу мала складати 3 500 доларів США або 27 975,50 гривень (курс НБУ станом на 31.12.2012 року за 100 доларів США 799,30 гривень). Оскільки відповідачка позику своєчасно не повернула позивач був вимушений звернутись до суду про стягнення боргу з відповідачки. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.05.2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 02.10.2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на його, ОСОБА_2 користь суму боргу в загальному розмірі 28 815 гривень, що складається з суми боргу в розмірі 27 976 гривень, трьох процентів річних в розмірі 839 гривень та судового збору в розмірі 288 гривень.

У звязку з тим, що відповідачкою добровільно та своєчасно не був повернутий борг, тому 15.11.2013 року державним виконавцем першого Малиновського ВДВС ОМУЮ була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №521/766/13-ц за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.05.2013 року.

Також позивач зазначив, що згідно довідки Філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Одесі станом на 16.12.2011 року (дата надання відповідачці суми позики) офіційний курс гривні до доларів США становив 798,99 гривень за 100 доларів США, а станом на 31.12.2012 року (кінцева дата повернення позики) офіційний курс гривні до доларів США становив 799,30 гривень за 100 доларів США. В процесі примусового виконання судового рішення відповідачкою було повернуто позивачу лише часткову суму боргу, а саме 29.10.2014 року 11 318,18 гривень, а 24.11.2014 року 12 601,82 гривня, всього 23 920 гривень, що на дату останнього платежу було еквівалентно 1588,31 доларів США (курс НБУ станом на 24.11.2014 року за 100 доларів США 1506,0794 гривень).

Таким чином відповідачка повернула позивачу позику в гривнях, що була еквівалентна 1 588,31 доларів США а не 3 500 доларів США, які позивач надав відповідачці у борг. На теперішній час залишилась заборгованість відповідачки перед позивачем у сумі 5 183,15 гривень, яка станом на 09.02.2015 року складає 207,65 доларів США.

Отже, у звязку з несвоєчасним поверненням відповідачкою позики, позивач не зміг придбати 3500,00 доларів США за меншим курсом, який існував на дату, коли позика повинна була бути повернена, тобто позивач поніс реальні збитки у вигляді курсової різниці в розмірі 1911,69 доларів США, що станом на 09.02.201 року становить 47 715,78 гривень (офіційний курс станом на 09.02.2015 року за 100 доларів США 2495,6198 гривень). Крім того діями відповідачки позивачу завдані збитки у вигляді упущеної вигоди, а саме доходів, які б позивач реально міг отримати за звичайних обставин, якби його право не було порушено відповідачкою. Позивач зазначив, що за повернені відповідачкою кошти за договором позики в сумі 3 500,00 доларів США він, ОСОБА_2 мав намір покласти їх на депозитний рахунок у ПАТ «Укрексімбанк» з метою одержання в подальшому прибутку у вигляді відсотків по договору банківського депозиту. Таким чином позивачу завдані збитки у вигляді упущеної вигоди виходячи з розміру депозитних ставок за період з 01.01.2013 року по 18.02.2015 рік в сумі 540,02 доларів США, що станом на 18.02.2015 року еквівалентно 14 472,37 гривень. Також позивач в своєму позові зазначив, що у звязку із невиконанням відповідачкою Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.05.2013 року, яке набрало законної сили 02.10.2013 року, тому саме з 02 жовтня 2013 року мають бути нараховані 3 процента річних від простроченої суми у розмірі 1043,08 гривень та індекс інфляції у розмірі 22 178,90 гривень. Крім того, у звязку із тривалим невиконанням відповідачкою зобовязань щодо повернення позики (понад 3 роки) в сумі 3 500,00 доларів США, які позивач був змушений стягувати у судовому порядку та у звязку з тривалим невиконанням судового рішення, вважає, що йому, ОСОБА_2 завдано моральну шкоду, оскільки через неповернення коштів тривалий час позивач перебував в скрутному матеріальному становищі, що відобразилось на його, ОСОБА_2 сімейному житті та стані здоровя, позивач переживав постійні конфлікти в сімї та перебував у стресовому стані. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 10 000,00 гривень. Посилаючись на викладене позивач звернувся з наведеним позовом до суду.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків за невиконання грошового зобовязання, трьох відсотків річних та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача три відсотки річних у розмірі 1043 гривні 08 копійок, курсову різницю у розмірі 33759,06 гривень та витрати по сплаті судового збору у сумі 348, 02 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3подала апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з неї на користь позивача суму заборгованості у розмірі 1026,92 грн., посилаючись на порушення судом норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що з відповідачки на користь позивача рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 2 жовтня 2013 року, стягнуто суму боргу за договором позики від 16 грудня 2011 року.

Судове рішення відповідачка добровільно не виконала, у звязку з чим державним виконавцем першого Малиновського відділу державної виконавчої служби було порушено виконавче провадження і виконання рішення відбувалось у примусовому порядку частками.

30 червня 2015 року борг, визначений за рішенням суду, відповідачка повністю погасила, у звязку з чим виконавче провадження було закрите.

Оскільки виконання судового рішення відбувалось протягом тривалого часу одного року і восьми місяців, а за цей час відбулось істотне знецінення національної валюти стосовно курсу долара США, який був предметом договору позики, позивач втратив на 1593 долари США на курсовій різниці, що складає 33759 грн у національній валюті.

Виходячи з умов договору позики, визначених ст. 1046 ЦК України, та ст. 1049 Цього ж Кодексу, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості.

Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду і якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідачка отримала від позивача у борг гроші в іноземній валюті, і відповідно повинна була повернути борг у встановлені договором позики строки, у валюті, визначеній умовами договору.

Несвоєчасне виконання відповідачкою рішення суду про стягнення боргу, порушило цивільні права позивача і завдало йому збитків, а отже у відповідності до ст. 22 ЦК України він має право на їх відшкодування.

Судова колегія вважає, що районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що внаслідок неналежного несвоєчасного виконання відповідачкою умов договору позики та рішення суду про стягнення боргу, були порушені цивільні права позивача чим йому завдано матеріальних збитків, правильно визначив розмір і правову природу цих збитків та підставно ухвалив рішення про стягнення цих збитків.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання апеляційної скарги на те, що районний суд вийшов за межі заявлених позовних вимог, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду, оскільки його позовні вимоги з цього питання викладені докладно як у позовній заяві так і у заяві про збільшення позовних вимог, які були ретельно досліджені судом першої інстанції і відповідно ухвалене судове рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись: ст. 304; п. 1 ч.1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, судова колегія,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення але може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6