АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №759/9982/16-ц Головуючий у 1 інстанції Заєць Т.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарях П'ятничук В.Г., Юрченко А.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка на підставі договору про надання правової допомоги діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи Головне управління юстиції у м. Києві, Київська міська рада про встановлення факту проживання однією сім'єю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка бере участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з даною заявою та просив встановити факт його проживання однією сім'єю із ОСОБА_5 у період з жовтня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_5, а саме квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 31.05.2006 заявник, будучи представником своєї матері ОСОБА_6, придбав квартиру АДРЕСА_2 та 18.10.2011 зареєструвався у ній.

Також установлено, що ОСОБА_5 з 11.12.1975 був зареєстрований у кввартирі 145 у тому ж будинку та відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24.11.2008 є її власником.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Організацією його поховання займався ОСОБА_4, який після смерті ОСОБА_5 сплачував комунальні послуги за квартиру померлого у період з квітня по серпень 2016 року.

Виходячи з того, що заявник та ОСОБА_5 проживали в одному будинку, проте, в різних квартирах і ніколи не проживали разом, суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі представник заявника просить скасувати рішенняСвятошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги ОСОБА_4 у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник Київської міської ради заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. Інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином (ас146,147), заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подали, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1258 ЦК Украйни спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що складено відповідний актовий запис №7191 (ас24).

Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1, яка належала померлому на праві приватної власності на житло від 24.11.2008 (ас37). Даних про спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_5 матеріали даної справи не містять.

В обґрунтування своїх вимог за заявою ОСОБА_4 посилався на ту обставину, що він проживав разом з померлим ОСОБА_5 протягом останніх шести років, у зв'язку з чим є спадкоємцем четвертої черги. Проте, належних і допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин не надав.

Правильно встановлено судом, що заявник та ОСОБА_5 проживали в одному будинку за адресою АДРЕСА_1 в різних квартирах, а саме, ОСОБА_4 проживав у квартирі №139, а померлий ОСОБА_5 проживав у квартирі №145. В жовтні 2006 року заявник познайомився з ОСОБА_5, який йому повідомив, що він одинока людина, дітей, родичів у нього немає, у зв'язку з чим заявник почав допомагати йому купувати продукти харчування, одяг, лікарські засоби, часто його відвідувати та доглядати.

Пунктом 21 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

При цьому, кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є проживання осіб однією сім'єю зі спадкодавцем. Отже, визначальним тут є поняття сім'ї.

ОСОБА_4 не надав належних та допустимих у передбаченому ст.ст. 10,60 ЦПК України порядку доказів того, що він більше п'яти років постійно спільно проживав з померлим ОСОБА_5 і на такі обставини не посилався.

Покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, допитаних в суді першої інстанції, не підтверджують факт постійного проживання заявника з ОСОБА_5, їх свідчення зводяться до зустрічей та спілкування заявника і покійного, вказані свідки не були свідками будь-яких обставин, які б свідчили та підтвердили проживання однією сім'єю заявника та померлого на протязі п'яти років (ведення спільного господарства, придбання предметів домашнього вжитку, спільні поїздки, святкування тощо).

Не є підтвердженням факту спільного проживання заявника з померлим більше п'яти років і та обставина, що він займався похованням ОСОБА_5

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність ухваленого судом рішення.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваному рішенні, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи. Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для скасування рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка на підставі договору про надання правової допомоги діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І.Шкоріна