печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі - Ольховській О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київгаз» - про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

25.03.2016 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Київгаз», просить суд зобов'язати ПАТ «Київгаз», філію експлуатації газового господарства №1 встановити контрольний лічильник газу в квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона є споживачем газу, який встановлений в належній їй квартирі АДРЕСА_1 Разом з тим, у неї немає можливості оплачувати послуги за спожитий газ, об'єм якого визначається за нормами споживання та оплачувати витрати по відключенню газу на період її тимчасової відсутності за місцем реєстрації. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду за захистом її порушеного права.

У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала з підстав, що викладені у ньому, просила позов задовольнити.

У судовому засіданні представник ПАТ «Київгаз» проти вимог позивача заперечував у повному обсязі. У письмових запереченнях, наданих до суду зазначив, що особливості безоплатного встановлення лічильників газу визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», яким передбачено, що фінансування робіт для встановлення лічильників здійснюється за рахунок коштів суб'єктів господарювання (газорозподільних підприємств), коштів відповідних бюджетів та інших джерел. Разом з тим, власні кошти товариства чи кошти бюджету для встановлення індивідуальних лічильників у квартирах побутових споживачів, які газ використовують тільки для приготування їжі, на даний момент відсутні. При цьому звернув увагу на те, що вказаний закон відокремлює категорії споживачів за видами споживання, та не передбачає обов'язку встановлювати індивідуальні лічильники в квартирі кожного споживача. Крім того зазначив, що з моменту встановлення будинкового лічильника, облік спожитого мешканцями газу вважається комерційним, а обсяги споживання по кожній квартирі визначаються у порядку, визначеному постановою КМУ №620 від 16.05.2002. Також зауважив, що ПАТ «Київгаз» не є монополістом на ринку надання послуг по встановленню лічильників, і для платного встановлення газового лічильника позивач має право звернутись до інших спеціалізованих підприємств, які мають дозволи на виконання газонебезпечних робіт. В такому випадку, ПАТ «Київгаз» лише перевіряє правильність монтажу газового лічильника та оформлення документації і опломбовує лічильник. Таким чином вважає твердження позивача про наявність підстав для безоплатного встановлення газового лічильника у квартирі позивача безпідставними та такими, що не грунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, встановивши обставини справи на підставі пояснень сторін та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 та є власником особового рахунку. Окрім позивача, у вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_4- чоловік позивача. Вказана обставина підтверджується довідкою Форми №3, виданою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м.Києва ЖЕД №904 від 24.02.2016 №758. (а.с.3)

Отже, в силу положень п.1 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач є споживачем газу.

У зв'язку з тимчасовою відсутністю позивача за місцем реєстрації, остання неодноразово зверталась до відповідача з заявами про безоплатне встановлення контрольного лічильнику газу у вказаній вище квартирі. Листом відповідача від 22.06.2015 №838/220615 позивачу було повідомлено про те, що безоплатне встановлення лічильника газу буде виконано ПАТ «Київгаз» у визначений Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» період до 01.01.2018. (а.с.10)

Особливості безоплатного встановлення лічильників газу визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». (далі- Закон)

Статтею 2 Закону встановлені умови комерційного обліку, за яких здійснюється постачання природного газу та кінцеві строки забезпечення обліку газу газовими лічильниками (комерційний облік).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону облік газу лічильниками повинен бути забезпечений споживачам, які газ використовують: для підігріву води та приготування їжі - з 01.01.2016; тільки для приготування їжі - з 01.01.2018; для інших споживачів - з 01.07.2011.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 01.01.2012; для підігріву води та приготування їжі - до 01.01.2016; тільки для приготування їжі - до 01.01.2018.

Виходячи з положень вказаної норми закону, суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані в термін до 01.01.2018 для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу, як індивідуальних, так і загальнобудинкових, що забезпечить 100% облік спожитого природного газу населенням.

При цьому, Закон відокремлює категорії споживачів за видами споживання, та не передбачає обов'язку встановлювати індивідуальні лічильники в квартирі кожного споживача газу.

Крім того, будь-яких пільг для визначення черговості встановлення газових лічильників чинне законодавство не передбачає. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно наданого представником відповідача листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 26.04.2016 №4130/1611/7-16 адресованого обласним державним адміністраціям, міським державним адміністраціям та газорозподільним підприємствам, НКРЕКП зазначає, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів газорозподільних підприємств, що передбачені в структурі тарифу на послуги розподілу природного газу, а не за рахунок виділених бюджетних коштів на встановлення індивідуальних лічильників газу. Заходи зі встановлення будинкових лічильників газу та встановлення індивідуальних лічильників газу там, де не будуть встановлюватись будинкові лічильники газу, передбачено у відповідних Планах розвитку газорозподільної системи ліцензіатів на 2016-2025 роки, зокрема у I розділі таких планів -інвестиційних програмах на 2016 рік. При цьому, НКРЕКП передбачено відповідне фінансування на встановлення таких лічильників газу для населення у тарифах газорозподільних підприємств. (а.с.47-50)

Отже, аналізуючи положення вказаних норм Закону, останній не покладає на відповідача ПАТ «Київгаз» обов'язку невідкладного, безоплатного встановлення газового лічильника у квартирі позивача.

Таким чином відсутні підстави стверджувати про наявність обов'язку відповідача невідкладного, безоплатного встановлення індивідуального газового лічильника у квартирі позивача.

Крім того, слід зазначити, що позивач має право звернутись до відповідача з заявою про тимчасове припинення газопостачання на період тимчасової відсутності за місцем її реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, судом не встановлено і позивачем не доведено порушення прав позивача з боку відповідача.

Виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, суд вважає, що ПАТ «Київгаз» діяв у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та в межах повноважень, а тому відсутні підстави для задоволення позову, у зв'язку з його необгрунтованістю та безпідставністю.

Щодо вимог позивача до філії експлуатації газового господарства №1, то слід зазначити, що ці вимоги також не підлягають задоволенню як безпідставні, оскільки вказана філія є структурним підрозділом ПАТ «Київгаз», і тому не є юридичною особою в розумінні ч.3 ст.95 ЦК України.

Оскільки ухвалою суду від 28.03.2016 відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з позивача в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6 України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 6, 10-11, 12, ст.ст.57-61, ст. 208, ч.1-3 ст. 209, ст.ст. 212-215, ст. 218, ст. 223, ст.ст. 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київгаз» про зобов'язання вчинити дії, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Печерського

районного суду міста Києва К.О. Москаленко