Дата документу 06.06.2016
Провадження № 2/334/663/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді: Лисенко Л.І.,

при секретарі: Матвієнко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

ПАТ комерційний банк ПриватБанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, вказавши в заяві, що 19.02.2010 року між ПриватБанком і відповідачем був укладений договір б/н згідно якого він отримала кредит у розмірі 14000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір, підтверджується підписом у заяві.

При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст.634, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

В порушення норм закону та умов договору, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 12.11.2015 року у відповідача утворилася заборгованість в сумі 23561,98грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту 10895,19 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 10228,60 грн., пеня за комісію-840грн. а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг 500,00 грн. (фіксована частина); 1098,19 грн. (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача борг в сумі 23561,98 грн., а також судові витрати -1218грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач надав заперечення проти позову, вказуючи, що в 2010 році КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у сумі 14000грн. В договорі не позначено строк його дії, на теперішній час кредитна картка у відповідача відсутня , тому оглянути в судовому засіданні і встановити строк дії не можливо. Якщо вважати , що картка діє 1 рік, то строк позовної давності закінчився 19.02.2011 року, якщо рахувати строк позовної давності відповідно до п.3.1.3 правил користування платіжною карткою, то останній день 3 річного строку позовної давності- 19.02.2012 року, а банк звернувся до суду у листопаді 2015 року із пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного просить застосувати позовну давність до заявлених вимог і відмовити у позові з цих підстав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засідання також не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 19.02.2010 року між ПриватБанком і відповідачем був укладений договір б/н згідно якого він отримала кредит у розмірі 14000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписана заява позичальника разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, який відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України є договором приєднання. Умовами договору встановлено, що погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитися шляхом внесення коштів на карту клієнтом або списанням банком з дебетної карти.

В Умовах та правилах надання банківських послуг зазначені основні терміни і поняття, умови обслуговування, обов'язки та права Банку і клієнта, правила користування платіжною карткою.

Тарифи банку, які містять умови кредитування з використанням кредитної карти «Подія», і які є складовою договору, позивачем не надані.

Факт отримання кредиту та використання кредитної картки, а також неповне виконання зобовязань за кредитним договором відповідачем не оспорюється.

Відповідно до умов договору позичальник забов»язаний щомісячно надавати банку грошові кошти. Із надано банком розрахунку вбачається, що відповідач ОСОБА_1 кредит не погашав , станом на 12.11.2015 року сума заборгованості за кредитом складає 10895,190грн., обсяг невиконаних зобовязань відповідача складає 23561,98 грн.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до положень ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з п. 1.2 Умов і правил надання банківських послуг, ці Умови регулюють відносини між Банком і Клієнтом з відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг, зазначених у заяві.

Пунктом 9.12 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк.

Тобто, п. 9.12 Умов передбачає автоматичне пролонгування не терміну дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії карти, визначеному у заяві, а лише умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом відносно відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг.

Умови продовження строку дії карти визначені у розділі 3 Правил користування платіжною картою. Зокрема, п.п. 3.1.1, 3.1.3 передбачено, що строк дії карти зазначений на лицьовому боці карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. По закінченню строку дії відповідна карта лонгується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця строку дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картрахунку (у передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Пунктом 5.4 Правил платіжною картою встановлено, що строк погашення кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії) у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Згідно з п. 9.4 Умов і правил надання банківських послуг, у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається.

Згідно заяви позичальника, строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної карти, і за погодженими сторонами умовами договору повне погашення кредиту мало відбутися в межах строку дії картки.

Між тим, суду не надалося можливим встановити строк дії картки, т.я. у заяві про надання кредиту відсутня повна дата дії картки, а сам відповідач у своїх запереченнях вказує, що на теперішній час картка втрачена.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила ( частина перша статті 261 ЦК України ). Згідно з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у відповідності до ч.4 ст. 267 ЦК України.

Керуючись п.п.9, 49 Положення НБУ Про кредитування, ст.ст.526, 527, 530, 634, 1050, 1054 ЦК України і ст.ст.10, 60, 88, 212,2 13 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Лисенко Л. І.