Справа № 603/424/16-ц
Провадження №2/603/187/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2016 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

за участі секретаря судового засідання - Сандалюка О.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області до Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,2926 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1;

- земельну ділянку площею 0,4767 га, кадастровий номер НОМЕР_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його дід - ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з:

- земельну ділянку площею 0,2926 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1;

- земельну ділянку площею 0,4767 га, кадастровий номер НОМЕР_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4.

Вказану спадщину прийняла дружина померлого - ОСОБА_3, оскільки проживала на час смерті з померлим.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його баба - ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з:

- земельної ділянки площею 0,2926 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1;

- земельної ділянки площею 0,4767 га, кадастровий номер НОМЕР_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4.

Позивач вважає, що саме він повинен успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що ОСОБА_3 за життя не оформила спадкових прав після смерті ОСОБА_2, відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки та не вдалось підтвердити родинні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 через відсутність актового запису про їх шлюб..

Окрім цього в позовній заяві позивач просить встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме, що ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року був чоловіком ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач - представник Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, заперечень щодо позовних вимог не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 68 років в с.Міжгір'я Монастириського району Тернопільської області помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, актовий запис №25.

Ще за життя померлому належали:

- земельна ділянка площею 0,2926 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №229/86-16 від 12.05.2016 року, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НОМЕР_5 сформованого 06.06.2016 року;

- земельна ділянка площею 0,4767 га, кадастровий номер НОМЕР_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №229/86-16 від 12.05.2016 року, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НОМЕР_6 сформованого 06.06.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи вказане майно ОСОБА_2 успадкувала його дружина, як спадкоємець першої черги - ОСОБА_3, оскільки проживала на час смерті з померлим.

Разом з тим, з позовної заяви та доданих до матеріалів справи документів убачається, що відсутні документи, які підтверджують родинні відносини між фізичними особами, а саме, що ОСОБА_2 був чоловіком ОСОБА_3.

Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення юридичного факту, а саме встановлення родинних відносин суд враховує наступне.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до роз'яснень, викладених в інформаційному листі Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в графі «Встановлення факту родинних відносин між фізичними особами» факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

В даному випадку встановлення такого факту необхідно позивачу для визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

Таким чином, факт, що просить встановити заявник має юридичне значення.

Окрім цього судом виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право.

Відомостями, які підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дані, вказані в паспорті ОСОБА_3 серії НОМЕР_7, виданого Монастириським РВ УМВС України в Тернопільській області 30.09.2002 року та зазначені на сторінці 10 паспорта «Сімейний стан» де вказано що 12.02.1956 року ОСОБА_3 в сільській раді с.Міжгір'я зареєструвала шлюб з ОСОБА_2; довідка видана виконкомом Устя-Зеленської сільської ради №674 від 02.06.2016 року; свідоцтво про народження ОСОБА_4, серії НОМЕР_8, згідно якого її батьками були ОСОБА_5 - батько та ОСОБА_3 - мати.

А тому беручи вищевказане до уваги та аналізуючи всі подані позивачем докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 був чоловіком ОСОБА_3.

Отже, факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя який його пережив.

В зв'язку з цим ОСОБА_3 мала право на прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_2 як спадкоємець першої черги за законом.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Дане спадкове майно після смерті ОСОБА_2 успадкувала ОСОБА_3 так як на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №674 від 02.06.2016 року виданою виконкомом Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна і відсутності правовстановлюючих документів на нього, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_3 за життя не оформила спадкових прав на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, але фактично вступила у володіння та користування даним майном як спадкоємець за законом першої черги суд визначає, що власником даного майна після смерті ОСОБА_2 була його дружина ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 78 років в м.Івано-Франківськ померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 виданого 01.04.2013 року, актовий запис №9.

Після її смерті залишилось спадкове майно до якого належать:

- земельна ділянка площею 0,2926 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1;

- земельна ділянка площею 0,4767 га, кадастровий номер НОМЕР_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно складеного 24.09.2008 року ОСОБА_3 в с.Устя-Зелене Монастириського району Тернопільської області заповіту, зареєстрованого в реєстрі за №260, остання на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право - ОСОБА_1.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

В зв'язку з вищевказаним суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, як спадкоємець за заповітом.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів - державних актів на земельні ділянки, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується відмовою державної нотаріальної контори №653/01-16 від 24.06.2016 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як слідує з матеріалів справи оригінали Державних актів були втрачені про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» №25 (7157) від 01.07.2016 року.

Згідно даного повідомлення вбачається, що Державні акти на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_10, НОМЕР_11, видані 11.08.2004 року Монастириською райдержадміністрацією ОСОБА_2 з с.Міжгір'я - загублені.

На даний час виготовити правовстановлюючі документи на вищевказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті.

Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно заповіту після смерті ОСОБА_3 в нотаріальній конторі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Спадкове майно ОСОБА_1 фактично прийняв як спадкоємець за заповітом.

Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість з даних причин оформити спадщину в установленому законом порядку доведена матеріалами справи.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже він як спадкоємець за заповітом має право на спадкове майно, інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині судом не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216,1218, 1222, 1223, 1268 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме: що ОСОБА_2 був чоловіком ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме, на:

- земельну ділянку площею 0,2926 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1;

- земельну ділянку площею 0,4767 га, кадастровий номер НОМЕР_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, в порядку спадкування за заповітом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян