Справа № 466/6443/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«09» листопада 2016р. Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Донченка Ю.В.

при секретарі Піцик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Третя Львівська державна нотаріальна контора про визнання права на спадкування за законом, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -

встановив:

ОСОБА_1 подала до суду позов, який під час судового розгляду уточнила до ОСОБА_2, третьої особи: Третьої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права на спадкування за законом, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона, позивачка, та ОСОБА_3 познайомилися у 2000 році і з того часу між ними виникли подружні відносини і вони стали проживати однією сімєю в квартирі чоловіка у м. Львові по вул. Сосенка буд. №10, де займали окрему кімнату.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.11.1999 року її чоловікові у будинку належала 1/6 частини. Співвласниками будинку є ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

ОСОБА_3 помер 19.102015 року від тяжкої хвороби. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/6 частину будинку.

На протязі більше 15 років вона, позивачка, проживала з ОСОБА_3 однією сімєю до часу відкриття спадщини, тому відповідно до ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги за законом. Вони спільно вели господарство, були повязані одним побутом, мали спільний бюджет. На протязі багатьох років ОСОБА_3, з яким вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу, тяжко хворів, був у безпорадному стані, і вона тривалий час опікувалася ним, здійснювала за ним догляд, перебувала у лікарні де він лікувався, забезпечувала ліками, медикаментами, харчуванням. Відповідно до п.2 ст. 1259 ЦК України суд може надати їй, позивачці, право на спадкування разом з відповідачем ОСОБА_2, який є сином її чоловіка ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1268 ЦК України вона прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3, подавши заяву у нотаріальну контору. Просила визнати за нею право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, як спадкоємцем четвертої черги за законом, змінити черговість одержання права на спадкування, надавши їй право на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги ОСОБА_2, визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на спадщину 1/4 частину квартири, що у місті Львові по вул. Сосенка №10, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, його представник в судовому засіданні відносно позову заперечила в повному обсязі та просила у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Львівської державної нотаріальної контори не зявився, просить розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали цивільної справи та спадкової справи, інші докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного:

Згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 помер 18 жовтня 2015 року (а.с.5)

Відповідно до матеріалів спадкової справи №210/2016, зокрема довідки Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» за №1/5649 від 25.04.2016 року ОСОБА_3 належала 1/6 частина житлового будинку №10 по вул. Сосенка М. у місті Львові згідно свідоцтва про право на спадщину Р.№3-3110 від 30.11.1999 року, виданого 3-ю Львівською держнотконторою та зареєстрованого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 27.12.1999 року реєстраційний номер 5551.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, син спадкодавця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 як спадкоємець за законом першої черги подав у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини та ним отримано свідоцтво про право на спадщину за законом від 31.05.2016 року, згідно з яким ОСОБА_2 набув право власності у порядку спадкування на 1/6 частину житлового будинку №10 разом з приналежною до нього частиною господарських будівель та споруд, який знаходиться за адресою: місто Львів, вул. Сосенка М.

Вищевказаний житловий будинок, позначений на плані літерою А-1, який складається з трьох житлових кімнат та двох кухонь, житловою площею 42,1 кв.м. Загальна площа будинку становить 67,8 кв.м. Самочинно добудовані та переобладнані приміщення, будівлі та споруди в дане свідоцтво не входять.

Вказане свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_2, позивачкою не оспорено.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Позивачкою не надано належних і допустимих доказів на ствердження тих обставин, що вона понад пять років до часу відкриття спадщини проживала зі спадкодавцем однією сімєю, що вона протягом тривалого часу опікувалася матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві та що останній перебував у безпорадному стані.

Так, у наданому акті від 11.04.2016 року №160, складеного майстрами по експлуатації ЖФ КП зазначено про те, що ОСОБА_1 проживає з 2000 року без реєстрації за адресою АДРЕСА_1, про що підтверджують сусіди, однак, про це повідомили двоє мешканців іншого будинку - з будинку по вул. Золота №22, при цьому у даному акті не вказано, на яких правових засадах проживала позивачка у спірному будинку.

Як вбачається з копій документів, у тому числі кредитних договорів різних банківських установ, позивачка, яка зазначала місце реєстрації АДРЕСА_2 вказувала місце фактичного проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, однак ці докази стосуються лише періоду 2013 року і не є належним доказом того, що позивачка понад пять років проживала з спадкодавцем однією сімєю та матеріально його забезпечувала (а.с. 10-18) .

Згідно з довідкою МСЕК від 5.12.2014 року ОСОБА_3 визнавався інвалідом третьої групи та йому була протипоказана лише робота з відрядженнями, що не є належним доказом того, що він тривалий час перебував у безпорадному стані. Інших доказів перебування його у безпорадному стані протягом тривалого часу і потребою у зв'язку з цим та тяжкою хворобою стороннього догляду та допомоги позивачкою не надано.

Жодних інших доказів на ствердження обставин, наведених у позовній заяві та обґрунтованості заявлених позовних вимог позивачкою не подано.

За таких обставин суд вважає, що позивачкою не доведено факт її проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, те що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві та що останній через тяжку хворобу був у безпорадному стані.

Керуючись ст. 208,209,212-215,218 ЦПК України, ст. 1259,1261,1264 ЦК України суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Третя Львівська державна нотаріальна контора про визнання права на спадкування за законом, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, зміну черговості одержання права на спадкування відмовити та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_6