Справа № 441/1329/15 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/783/4066/16 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретар - Симець В.І.

з участю представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 4 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання права власності на земельну ділянку у зв'язку з набуттям права часткової власності на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,07 га для обслуговування ? частини житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована в АДРЕСА_1 на території Городоцької міської ради Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 29.11.1994 р, кадастровий номер НОМЕР_2 на ім»я спадкодавця ОСОБА_7.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,0356 га для обслуговування ? частини житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована в АДРЕСА_1 на території Городоцької міської ради Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 29.11.1994 р., кадастровий номер НОМЕР_2, на ім»я спадкодавця ОСОБА_7.

Вирішено питання судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено .

Рішення суду в частині задоволення позову оскаржила відповідач. Вважає його незаконним та необґрунтованим, прийнятим з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам.

Просить рішенні скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаргу мотивує тим, що до суду із даним позовом звернулась ОСОБА_5, від свого імені та від імені свого сина ОСОБА_6, інваліда ІІ-груп, який є дієздатний, однак його підпис на заяві відсутній, належно оформлена довіреність не надана.

Вважає недоречним посилання суду в мотивувальній частині рішення на те, що право власності на земельну ділянку переходить до подружжя при будівництві на цій ділянці будівель та споруд, що само по собі є вірним, однак у даному випадку суд повинен був врахувати інші обставини. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 18.11.2011 року, що залишене в цій частині без змін рішенням Апеляційного суду Львівської області від 02.10.2013 року - в позові ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині визнання договору дарування земельної ділянки, на підставі якого відповідач набула право на таку - відмовлено. Звертає увагу на те, що ОСОБА_5 стала співвласником будинку не в порядку спадкування, а за рішенням суду, як власник частки у спільному майні подружжя.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 в частині визнання права власності на земельну ділянку, та маючи в розпорядженні вказані вище судові рішення, не врахував, що земельна ділянка є подарована відповідачу, яка в подальшому отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_3 на обслуговування житлового будинку і господарських споруд та серія НОМЕР_3 - на ведення особистого селянського господарства, і обидва акти мають свої кадастрові номери. На даний час не існує ділянки про право на яку вирішив питання суд, а є дві інші ділянки, іншої площі та конфігурації і приналежні відповідачу.

При розгляді справи в апеляційній інстанції представники особи, що подала апеляційну скаргу мотиви такої підтримали. Категорично ствердили, що рішення оскаржене виключно в частині задоволених позовних вимог і саме в цій части ні просять таке скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Інші учасники не з»явились. Належно повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою, про що до справи долучено розписки про отримання судових повісток, зокрема такі отримані відповідачами 25.08.2016 року. Про причини неявки не повідомили. За таких обставин, колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи у відсутності учасників, які не з»явились, що відповідає вимогам ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, матеріали витребуваної судом апеляційної інстанції цивільної справи № 2-2 /11 Городоцького районного суду м. Львова за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними, визнання права власності на майно, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За змістом ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не відповідає.

У відповідності до положень ч.1 ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_5 звернулась з вимогами до відповідача ОСОБА_4 та просила визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,07 га для обслуговування ? частини житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована в АДРЕСА_1 на території Городоцької міської ради Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 29.11.1994 р, кадастровий номер НОМЕР_2 на ім»я спадкодавця ОСОБА_7, а також визнати за ОСОБА_6 право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,0356 га для обслуговування ? частини житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована в АДРЕСА_1 на території Городоцької міської ради Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 29.11.1994 р., кадастровий номер НОМЕР_2, на ім»я спадкодавця ОСОБА_7 .

Зазначені вимоги задоволені судом.

В задоволені позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні права власності на ? та ? частини будинку відмовлено і в цій частині рішення суду не оскаржується, а тому і не переглядається колегією суддів.

Перевіряючи законність рішення в оскаржуваній його частині, колегія суддів виходить з наступного.

Заявою ОСОБА_8, поданою суду першої інстанції 17.02.2016 року, останній висловися в підтримання позовних вимог та просив такі задоволити. / а.а. 57 /. Колегія суддів вважає, що таким чином особа вчинила дії, що регламентовані ст. 32 ЦПК України, тому у суду були підстави для вирішення позовних вимог обох позивачів.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання за позивачами права власності на частину земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 18.11.2011 р. за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: Львівська область АДРЕСА_1, як частку у спільному майні колишнього подружжя; за ОСОБА_6 визнано право на обов»язкову частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_7, а саме у житловому будинку за адресою: Львівська область АДРЕСА_1, яка становить 1/4 частину житлового будинку та визнано за ним право власності на 1/4 цього житлового будинку (а.с.4-8).

Рішенням колегії суддів у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 02.10.2013 р. рішення Городоцького районного суду в цій частині залишено без змін. (а.с.9-12).

Суд першої інстанції врахував положення ст.61 ЦПК України, відповідно до якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини.

Задовольняючи вимоги позивачів щодо земельної ділянки, суд керувався положеннями ст.ст. 317, 383, 391 ЦК України , однак не мотивував застосування цих положень закону до спірних правовідносин.

Разом з тим, у відповідності до положень ч.1 ст. 120 ЗК України - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об»єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У відповідності до положень ст.377 ЦК України - до особи, яка набула право власності на жилий будинок /крім багатоквартирного/, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника /землекористувача/.

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв»язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об»єкти.

Задовольняючи позові вимоги та визнаючи за позивачами право власності на частину земельної ділянки пропорційно часткам будинку, а саме за ОСОБА_5 на ? частини земельної ділянки, площею 0,07 га для обслуговування ? частини житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована в АДРЕСА_1 на території Городоцької міської ради Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 29.11.1994 р, кадастровий номер НОМЕР_2 на ім»я спадкодавця ОСОБА_7, а також на ? за ОСОБА_6 право власності на ? частину цієї ж земельної ділянки, площею 0,0356 га для обслуговування ? частини житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована в АДРЕСА_1 на території Городоцької міської ради Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 29.11.1994 р., кадастровий номер НОМЕР_2, на ім»я спадкодавця ОСОБА_7, суд першої інстанції не врахував, що на час вирішення справи судом, земельної ділянки, право власності на частки в якій визнано за позивачами - не і снує.

Посилаючись на надану позивачами копію Державного акту на право приватної власності на землю, ОСОБА_7 на підставі рішення Виконкому Городоцької міської ради народних депутатів від 21.04.1994 р. № 95 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.14 га в межах згідно з планом. Земельну ділянку передано для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с.16).

На частину цієї земельної ділянки визнано за позивачами право власності, про що зазначено у рішенні.

Суд не повно з»ясував обставини справи та не врахував наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. /а.с. 8 том.1 справи 2-2/11/ .

При житті власник земельної ділянки за договором 08.10.2004 року подарував цю земельну ділянку відповідачці, що убачається із договору дарування /а.с. 59 том.1 справи 2-2/11/.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 18.11.2011 року, про яке вказано вище, встановлено, що ця земельна ділянка не відноситься до спадкового майна, на яке відкрилася спадщина по смерті спадкодавця та відмовлено у визнанні недійсним зазначеного договору дарування.

Суд не врахував, що реалізуючи своє право власника на отриману у дар земельну ділянку площею 0,14 га для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства - ОСОБА_4 оформила на підставі договору дарування два правовстановлюючі документи.

За даними Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 21.03.2006 року особа є власником земельної ділянки площею 0,0903 га у АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд , кадастровий номер НОМЕР_5 та згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 21.03.2006 року є власником земельної ділянки площею0,0446 га для ведення особистого селянського господарства по цій же адресі. Кадастровий номер ділянки НОМЕР_6/а.с. 118,119 /.

Вказані обставини не враховані судом першої інстанції, що призвело до ухвалення незаконного рішення, оскільки вирішено питання стосовно майна, котрого на даний час немає і відповідно вирішено питання права на частину земельної ділянки якої фактично не існує ні фактично, ні юридично. Винесене судом першої інстанції рішення за таких обставин немає перспективи виконання.

Враховуючи наведені вище положення ст. 11 ЦПК України, вирішуючи спір в межах заявлених вимог, суд першої інстанції допустив неповне з»ясування обставин у справі, що призвело до постановлення незаконного рішення.

Враховуючи положення наведених вище норм матеріального права, якими регламентовано питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду /ст. 120 ЗК, ст.377 ЦК / позивачі не позбавлені права захисту своїх прав, в тому числі у спосіб звернення до суду з відповідним вимогами з метою врегулювання земельного спору.

За таких обставин, колегія суддів погоджується в цій частині з доводами апеляційної скарги та приходить до висновку про скасування рішення суду в оскаржуваній частині з ухваленням нового рішення по суті вимог.

Керуючись ст. ст. 303 , 304 , п.2 ч. 1 ст. 307 , ч. 2 ст. 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 4 травня 2016 року в частині задоволених позовних вимог скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили .

Головуючий

Судді