Ухвала

іменем україни

22 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке діє через представника Бондаренка Дмитра Юрійовича, на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 07 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») були укладені договори депозитарію, банківського рахунку і відкриті карткові рахунки.

24 листопада 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» списав з указаних рахунків кошти у розмірі 353,97грн та 234,77 дол. США, мотивуючи це автоматичним погашенням простроченої заборгованості.

Позивач вказує, що при укладанні депозитарного договору ним не надавалась згода банку та не визначався розмір коштів, які можуть бути списані банком з зазначених карткових рахунків з метою виконання зобов'язань за депозитарним договором, а тому позивач просив стягнути ці кошти з відповідача з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 07 жовтня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 кошти: 353,94 грн, списані з рахунку НОМЕР_1; 234,77 дол. США, що за курсом НБУ становить 5 119,17 грн, списані з рахунку НОМЕР_3; три проценти річних у розмірі 2,33 грн і 32,34 грн; інфляційні втрати у розмірі 21,92 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір банківського рахунку і відкриті карткові рахунки: НОМЕР_1 (в національній валюті), НОМЕР_2 (в доларах США), НОМЕР_3 (в національній валюті).

Також між сторонами 14 липня 2009 року було укладено договір про відкриття рахунку у цінних паперах Ф-05/09 Ch, за яким депонент оплачує послуги зберігача згідно з цим договором та відповідно до затверджених розцінок зберігача (додаток№1), які є невід'ємною частиною цього договору та не перевищують максимального розміру, що встановлюється Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Антимонопольним комітетом України.

24 листопада 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» самостійно списав з рахунків кошти у розмірі 353,97 грн та 234,77 дол. США, а саме: з рахунку НОМЕР_1 списано 353,94 грн, з рахунку НОМЕР_2 - 0,03 грн, з рахунку НОМЕР_3 - 234,77 дол. США, на погашення заборгованості за обслуговування вкладу в цінних паперах.

Відповідач стверджує, що списання вказаних коштів здійснено у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк».

Судом встановлено, що відповідно до п. 2.1.5.15 Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» клієнт погоджується з тим, що банк має право на безакцептне списання з картрахунку в межах залишку на картрахунку суми грошового зобов'язання за іншим договором клієнта, якщо таку умову передбачено відповідним договором.

Оскільки зміст депозитарного договору не містить умови щодо автоматичного списання грошових коштів з інших рахунків на погашення заборгованості за даним договором, відсутні письмові заяви ОСОБА_4 про згоду на автоматичне списання коштів з відкритих на його ім'я банківських рахунків у ПАТ КБ «ПриватБанк», зокрема, - на погашення заборгованості за договором про відкриття рахунку у цінних паперах, суди дійшли правильного висновку про безпідставне списання коштів.

З урахуванням вказаного колегія суддів дійшла висновку, що суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Отже підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке діє через представника Бондаренка Дмитра Юрійовича, відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана