АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/2710/16 Головуючий у 1 інстанції - Писанець В.А.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого судді - Панченка М.М.

суддів - Барановської Л.В., Побірченко Т.І.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової Асі Назимівни, стягувач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової Асі Назимівни щодо реалізації в межах виконавчого провадження №40346316 квартири АДРЕСА_1. Крім того, просив зупинити реалізацію указаної квартири.

В обґрунтування своїх вимог скаржник послався на ЗУ «Про мораторій стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», під час дії якого заборонено відчуження майна, наданого в забезпечення валютного кредиту.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року скаргу задоволено частково. Зупинено реалізацію квартири АДРЕСА_1. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні скарги. Стягувач посилається на те, що судом безпідставно застосовано положення ЗУ «Про мораторій стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки, окрім спірної квартири, у власності боржника знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М. та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.11.2013 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-654/10, виданого 26.07.2011 року Печерським районним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» грошових коштів.

27.11.2013 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна, а саме: квартири АДРЕСА_1.

Крім того, в ході проведення виконавчих дій було встановлено, що у спірній квартирі проживають троє неповнолітніх дітей, у зв'язку з чим Печерською РДА в м. Києві не було надано дозволу на проведення реалізації арештованого нерухомого майна.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 в частині зупинення реалізації квартири, суд першої інстанції виходив з того, що арештоване майно відповідає критеріям, визначеним ЗУ «Про мораторій стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Проте, колегія суддів з таким висновком погодитися не може.

Так, згідно п. 1 ст. 1 вказаного Закону, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

При цьому зазначена вище норма права викладена чітко та розширеному тлумаченню не підлягає, а тому єдиною підставою для застосування указаного Закону є факт відповідності спірного майна усім зазначеним критеріям, в тому числі відсутності у власності боржника іншого нерухомого житлового майна.

У разі, якщо у власності позичальника/поручителя перебуває інше нерухоме житлове майно(незалежно від того, чи перебуває воно в іпотеці), Закон застосуванню не підлягає.

Разом з тим, суд першої інстанції належним чином не перевірив та не з'ясував факт наявності у власності ОСОБА_1 іншого нерухомого житлового майна та не надав правової оцінки доводам стягувача, яким подавалася відповідна інформаційна довідка /т.3, а.с. 12-34/.

Так, суду було необхідно з'ясувати, чи є серед переліку нерухомого житлового майна, зазначеного у довідці і на яке накладено обтяження або звертається стягнення, майно, яке по факту продовжує знаходитися у власності боржника.

Таким чином, судом першої інстанції передчасно, без належного з'ясування усіх обставин справи зроблено висновок про необхідність часткового задоволення скарги, що вказує на порушення порядку вирішення такого питання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді