Провадження № 2/761/5930/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» в особі Відділення №50 Філії «Розрахунковий центр» Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, про визнання поруки припиненою,

В С Т А Н О В И В:

06.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» в особі Відділення №50 Філії «Розрахунковий центр» Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, про визнання поруки припиненою.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.02.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» в особі Відділення №50 Філії «Розрахунковий центр» Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №K2P6CB00260015, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти у загальному розмірі 54 101,25 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць (тобто 12% річних) та строком повернення до 29.02.2023 року.

При цьому, в той же день між ОСОБА_1 та відповідачем було укладено Договір поруки №K2P6CB00260015/02, згідно умов якого позивач, як поручитель, зобов'язався перед банком відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_3, які випливають з Кредитного договору №K2P6CB00260015 від 29.02.2008 року та полягають у поверненні наданого кредиту в сумі 54 101,25 доларів США у строк з 29.02.2008 року по 28.02.2023 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 1% на місяць (тобто 12 % річних), а також сплати інших платежів відповідно до Графіку погашення кредиту.

Разом з тим, в подальшому позивачу стало відомо, що за відсутності його письмової згоди 26.10.2008 року відсоткова ставка за користування третьою особою кредитними коштами була збільшена відповідачем в односторонньому порядку до 15,12% річних, а 21.09.2010 року - зменшена до 14,62% річних.

При цьому, позивач вказує, що позичальником були прийняті умови збільшеної процентної ставки, та, як наслідок, збільшення розміру основного зобов'язання, оскільки станом на день подання позову зобов'язання за Кредитним договором виконуються останнім належним чином.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що в силу положень ч. 1 ст. 559 ЦК України є всі підстави для визнання Договору поруки припиненим, адже обсяг його відповідальності, як поручителя, збільшився без відповідної на те його згоди.

Представники позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись, перш за все, на ту обставину, що йому, як представнику банку, не відомо достеменно про збільшення банком розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, а позивачем, в обґрунтування своїх тверджень щодо такого збільшення, не надано до суду жодних належних та допустимих доказів.

Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 29.02.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» в особі Відділення №50 Філії «Розрахунковий центр» Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №K2P6CB00260015, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у загальному розмірі 54 101,25 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць та строком повернення до 29.02.2023 року.

При цьому, для забезпечення виконання ОСОБА_3 умов вказаного Кредитного договору, 29.02.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Відділення №50 Філії «Розрахунковий центр» ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено Договір поруки №K2P6CB00260015/02, згідно умов якого позивач, як поручитель, зобов'язався перед банком відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_3, які випливають з Кредитного договору №K2P6CB00260015 від 29.02.2008 року та полягають у поверненні наданого кредиту в сумі 54 101,25 доларів США у строк з 29.02.2008 року по 28.02.2023 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 1% на місяць, а також сплаті інших платежів відповідно до Графіку погашення кредиту.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом про припинення поруки за вищенаведеним договором, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на збільшення обсягу його відповідальності, як поручителя, без відповідної на те його згоди, адже 26.10.2008 року відсоткова ставка за користування третьою особою кредитними коштами була збільшена відповідачем в односторонньому порядку до 15,12% річних, а 21.09.2010 року - зменшена до 14,62% річних.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

При цьому, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 20.04.2016 року №6-2662цс15, збільшення відповідальності поручителя може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов'язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливо умов відповідальності поручителя, зокрема шляхом скорочення термінів повернення кредитів.

Як роз'яснив пленум Верховного спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 22 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають і кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5, обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стає результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення рорзміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Крім того, пунктом 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 27.09.2012 року №10-1393/0/4-12 передбачено, що у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постановах від 21.11.2011 року у справі №6-49цс11, від 19.12.2011 року у справі №6-67цс11, від 05.11.2013 року у справі №6-43цс13 - згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною й наданою в спосіб, передбачений договором поруки.

Як вже зазначалось вище, позивач, як поручитель, зобов'язався перед банком відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_3, які випливають з Кредитного договору №K2P6CB00260015 від 29.02.2008 року та полягають у поверненні наданого кредиту в сумі 54 101,25 доларів США у строк з 29.02.2008 року по 28.02.2023 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 1% на місяць, а також сплаті інших платежів відповідно до Графіку погашення кредиту.

Між тим, як вбачається зі змісту копії листа ПАТ КБ «Приватбанк» №20.10.0.0/7-160331/6702 від 04.04.2016 року, 26.10.2008 року відсоткова ставка за користування третьою особою кредитними коштами була збільшена відповідачем в односторонньому порядку до 15,12% річних.

Тобто, з урахуванням положень ст. 653 ЦК України, банком було фактично змінено основне зобов'язання, що витікає з кредитного договору, в бік збільшення розміру процентів, які позичальник зобов'язаний сплатити за користування кредитом, що, в свою чергу, призвело до збільшення обсягу відповідальності позивача як поручителя.

В той же час, з наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено, що відповідач не отримував відповідної згоди поручителя на таку зміну основного зобов'язання, письмове надання якої, в свою чергу, передбачено п.13 Договору поруки.

Крім того, твердження представника відповідача про недоведеність стороною позивача збільшення банком розміру процентної ставки, судом до уваги не беруться, оскільки останні не підтверджуються зі сторони відповідача жодними доказами, окрім усних припущень, а також спростовуються матеріалами справи в їх сукупності.

Таким чином, оскільки відповідачем було змінено основне зобов'язання, що витікає з кредитного договору, в бік збільшення розміру процентів, які позичальник зобов'язаний сплатити за користування кредитом, що, в свою чергу, призвело до збільшення обсягу відповідальності позивача як поручителя, без згоди на таке збільшення з боку позивача, суд приходить до висновку про необхідність захистити порушені права позивача шляхом визнання припиненим Договору поруки №K2P6CB00260015/02 від 20.02.2008 року, за яким ОСОБА_1 поручився за зобов'язання ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Відділення № 50 Філії «Розрахунковий центр» ПАТ КБ «Приватбанк», за кредитним договором №К2Р6GB00260015 від 29.02.2008 року.

Також, зважаючи на вимоги ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 559, 653 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» в особі Відділення № 50 Філії «Розрахунковий центр» Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, про визнання поруки припиненою - задовольнити.

Визнати припиненим договір поруки від 29 лютого 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційним Банком «Приватбанк» в особі Відділення № 50 Філії «Розрахунковий центр» Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», за яким ОСОБА_1 поручився за зобов'язання ОСОБА_3 перед Публічним акціонерним товариством Комерційним Банком «Приватбанк» в особі Відділення № 50 Філії «Розрахунковий центр» Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», за кредитним договором № К2Р6GB00260015 від 29 лютого 2008 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» в особі Відділення № 50 Філії «Розрахунковий центр» Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: