Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2016 Справа №607/9393/16-ц

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Крупи О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 пред'явила до суду позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 115,5 кв.м., в тому числі житловою 58,3 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 Обґрунтовує позов тим, що після смерті її чоловіка ОСОБА_4, померлого 27 вересня 2015 року, відкрилася спадщина на зазначене нерухоме майно. До спадкоємців першої черги за законом, після смерті ОСОБА_4, належать позивач ОСОБА_1 - дружина померлого, та відповідачі ОСОБА_2 - син померлого, ОСОБА_3 - дочка померлого, які відмовились від прийняття спадщини в корить позивача. Будучи спадкоємцем за законом, позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину за померлим ОСОБА_4, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. З цих підстав позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просила суд визнати за нею право власності на спірне нерухоме майно.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу в її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила розглядати справу в її відсутності. Також зазначила, що дійсно відмовляється від прийняття спадщини після смерті батька в корить ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори - Осадчук В.Ю. подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін та третьої особи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, установив такі обставини:

Позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 31 травня 1986 року, виданим Тернопільським районним ЗАГС.

Як слідує з договору купівлі-продажу від 18 липня 1987 року, посвідченого державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_10 продав, а ОСОБА_4 купив належний ОСОБА_10 жилий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_2, який розташований на присадибній земельній ділянці присадибних земель колгоспу «Колос» Тернопільського району. На вказаній земельній ділянці розташований один цегляний будинок, покритий черепицею, загальною площею 40 кв.м., сарай та стодола.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 29 вересня 2014 року, виданим Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, в тому числі на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1

Згідно з ч. 1 ст. 1268 УК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як убачається з довідки №1333, виданої 03 листопада 2014 року виконавчим комітетом Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, померлий ОСОБА_4 був зареєстрований на день смерті по АДРЕСА_1 Разом з ним на день смерті були зареєстровані та проживали його дружина - ОСОБА_1, син - ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в силу ст. 1268 ЦК України України ОСОБА_1 прийняла спадщину за померлим ОСОБА_4

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, будучи спадкоємцями першої черги за законом відмовилися від прийняття спадщини за померлим ОСОБА_4, про що подали відповідні заяви до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, які знаходяться в матеріалах спадкової справи №517-2014р.

Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину, ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом №1066 від 25 серпня 2016 року, однак постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 25 серпня 2016 року №3950/02-14, їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок.

17 серпня 2016 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації ОСОБА_1 видано технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1

За даними інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 19 серпня 2016 року №532, станом на 17 серпня 2016 року по обліку бюро будинковолодіння по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - по 1/3 його частині. Загальна площа житлового будинку з жилою прибудовою (рік побудови 1963) становить 115,5 кв.м., житлова - 58,3 кв.м. Станом на 01 січня 2013 року за ОСОБА_4 державна реєстрація права власності вказаного житлового будинку в бюро не проведена.

Як убачається з довідки №1481, виданої 10 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння по АДРЕСА_1, рахується за ОСОБА_8 Станом на 01 липня 1990 року зазначене будинковолодіння було колгоспним двором, членами якого були: голова двору - ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3

З наданого суду Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області витягу з погосподарської книги встановлено, що до членів господарства в селі Настасів, головою якого є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, належали ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_10 та ОСОБА_10 вибули із вказаного колгоспного двору 27 липня 1978 року на інше місце проживання.

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 370 ЦК у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду.

В силу вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу у натурі.

Беручи до уваги, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, членами якого були ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується матеріалами справи, то частка кожного з них у цьому житловому будинку становила 1/3.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3 - право позивача ОСОБА_1 на спірне майно не оспорюють.

Однак у зв'язку з тим, що померлий ОСОБА_4 за життя не здійснив державної реєстрації права власності на належну частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості реалізувати свої права шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення її позовних вимог - визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 115,5 кв.м., в тому числі житловою 58,3 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом за її померлим чоловіком ОСОБА_4

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 368, 370, 1226, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 115,5 кв.м., в тому числі житловою 58,3 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяН. М. Сташків