Справа № 700/1064/16-ц
Провадження № 2/700/500/16
26 грудня 2016 р. Лисянський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді: Пічкур С.Д., за участю секретаря: Сіденко Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Яблунівська сільська рада Лисянського району Черкаської області, про визнання дійсним договору купівлі-продажу,
12 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку. В обґрунтування позовних вимог вказує, що у вересні 2013 року між ним та відповідачкою досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу будинку з надвірними спорудами в с. Яблунівка по вул. Ворошилова, 33, проте відповідачка оформила лише документи на земельну ділянку, але в звязку з відсутністю документів на будинок свідоцтво на нього не отримала. 14 вересня 2013 року ОСОБА_2 отримала повністю кошти за будинок та земельну ділянку, але як спадкоємець ухиляється від оформлення договору купівлі-продажу. Оскільки між сторонами укладено договір купівлі-продажу, але відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, просить визнати договір купівлі - продажу дійсним.
В судове засідання позивач не зявився, представник позивача за довіреністю, направила суду заяву про розгляд справи без їх участі, просить позов задовольнити повністю, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідачка та представник третьої особи в судове засідання не зявились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.
Приймаючи до уваги, що позивач та його представник не заперечують проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення.
Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з довідки сільської ради №317 від 03 листопада 2016 року померлий ОСОБА_3 є власником житлового будинку в с. Яблунівка вул. Ворошилова (Берегова), 33 розташований на земельній ділянці площею 0,25 га., але документи на право власності на будинок не видавались.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкоємцем майна померлого ОСОБА_3 є ОСОБА_2. Остання згідно посвідченої сільською радою розписки від 14 вересня 2013 року отримала за будинок та присадибну земельну ділянку грошові кошти в сумі 2 000 грн., але документів необхідних для посвідчення договору купівлі-продажу не виготовила.
Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона /продавець/ передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні /покупцеві/, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року, у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 Цивільного кодексу України.
При цьому, суд відмічає, що на час виникнення спірних правовідносин та винесення рішення, стаття 657 ЦК України не передбачає обовязкової державної реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна, та не повязує з цим його дійсність, а даною нормою передбачено лише обовязкове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, житлового будинку, іншого нерухомого майна. За таких обставин, з урахуванням вимог вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року, до даних правовідносин можливо застосувати ст. 220 ЦК України.
Виконання даного договору підтверджується отриманням продацем оплати за договором, що підтверджується письмовою розпискою посвідченого сільською радою. На підставі викладено та враховуючи, що сторони обумовили всі істотні умови договору і це підтверджується письмовими доказами, але відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд приходить до висновку про необхідність визнання договору дійсним.
Ухилення відповідача, як спадкоємця померлого продавця, від нотаріального посвідчення договору полягає в тому, що на будинок відсутні правовстановлюючі документи, а їх виготовлення в звязку з смертю власника неможливе. Факт реєстрації права власності в сільській раді на момент побудови будинку, є достатнім доказом його належності власнику. Саме ця обставина перешкоджає сторонам посвідчити договір в нотаріальній конторі, а тому позивач обґрунтовано звернувся до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Частиною 1 ст. 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
За ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягнули згоди з усіх істотних умов.
Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 220, 328, 334, 655, 657, 658 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 14, 15, 57, 60, 88, 212, 215, ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив протягом десяти днів з дня його отримання за заявою відповідача.

Суддя Пічкур С.Д.