Справа № 369/7190/16-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/6415/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 21.12.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 52 200 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 квітня 2016 року між сторонами було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та сторони домовилися укласти основний договір до 20 травня 2016 року. Перевіривши відомості щодо первісного власника квартири, позивач оцінила наявні ризики та була вимушена відмовитися від укладення основного договору купівлі-продажу. 10 червня 2016 року ОСОБА_2 направила на адресу відповідача претензію щодо повернення авансу у розмірі 52 200 грн., однак вказані кошти так і не повернуті позивачу.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що частка квартири перебуває у власності не у відповідача, а в іншої особи. Однак, відповідач не могла пояснити виявлені неточності. Позивач оцінила всі ризики та була вимушена відмовитися від укладення договору купівлі-продажу. Попереднім договором сторони не визначили правовий статус переданих грошових коштів. Для повернення авансу не вимагається наявність якихось умов або вини однієї зі сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 12 квітня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2.

Основний договір ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мали укласти до 20 травня 2016 року, що ними не заперечується.

У п. 2 попереднього договору сторони визначили, що сума в розмірі 52 200 грн., що еквівалентно 2 000 доларів США, передано покупцем продавцю 12 квітня 2016 року.

Квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 29 липня 2015 року.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №59322810 від 18 травня 2016 року вбачається, що право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_4.

19 травня 2016 року ОСОБА_2 направила ОСОБА_3 лист, в якому просила повернути передані в якості авансу кошти у сумі 52 200 грн. в рахунок ціни квартири.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів не укладення основного договору саме через вину продавця. Сам по собі витяг з реєстру речових прав не може бути підтвердженням вини особи, оскільки дані реєстри не знаходяться у володінні відповідача та наявна в них інформація не вноситься відповідачем безпосередньо. В день укладення договору саме ОСОБА_2 не зявилась до нотаріуса.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише у разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири. Оскільки договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана ОСОБА_3 грошова сума у розмірі 52 200 грн. є авансом, а тому підлягає поверненню позивачу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведена вина у діях відповідача, а тому на підставі п. 7 попереднього договору кошти не підлягають стягненню з останньої.

Так, у п. 7 попереднього договору, зокрема, зазначено, що сума 52 200 грн. має бути повернута покупцю, якщо наявні інші обставини, внаслідок яких основний договір не буде укладений з вини продавця. Зазначена сума коштів не повертається, якщо основний договір не буде укладений з вини покупця.

У п. 4, п.п. 5.6 попереднього договору зазначено, що продавець стверджує, що внаслідок продажу квартири не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, він не суперечить правам та інтересам третіх осіб.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не є єдиним власником вищезазначеної квартири, оскільки 1/3 частина квартири належить ОСОБА_4 За таких обставин, відмова позивача купувати квартиру є обґрунтованою, а сплачені нею кошти на виконання умов попереднього договору підлягають поверненню.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, висновки суду не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування рішення та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатила судовий збір у загальному розмірі 1 157 грн. 52 коп. Оскільки колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, кошти у сумі 52 200 (пятдесят дві тисячі двісті гривень) та судовий збір у розмірі 1 157 (одна тисяча сто пятдесят сім гривень, 52 копійки).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

ОСОБА_5