Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Завгородньої І.М.,

ПоповичО.В., Ситнік О.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - виробничо-комерційна фірма «Марія», про визнання права власності

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Львівської області від 06 жовтня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності.

В обґрунтування вимог зазначено, що за договором дарування від 10 червня 2005 року вона є власником земельної ділянки площею 0, 0386 га по АДРЕСА_1 із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування магазину з офісними приміщеннями, що підтверджується також державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 08 квітня 2009 року.

Дозвільні документи на будівництво магазину з офісними приміщеннями на вказаній земельній ділянці було видано виробничо-комерційній фірмі «Мрія» (далі - ВКФ «Мрія»), власником якої є відповідач, проте витрати на проведення будівельних робіт понесено за рахунок сімейного бюджету. ОСОБА_4 протиправно зареєстрував право власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 за ВКФ «Мрія», оскільки фірма не брала участі грошима у будівництві магазину з офісним приміщенням та вона (позивач) згоди на використання її земельної ділянки ВКФ «Мрія» не надавала.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1.

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 23 березня 2011 року позов задоволено. Визнано право власності на нежитлову будівлю магазину з офісним приміщенням по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 06 жовтня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 була власником земельної ділянки площею 0, 0386 га по АДРЕСА_1 із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування магазину з офісними приміщеннями на підставі договору дарування від 10 червня 2005 року, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 08 квітня 2009 року (а. с. 8).

Магазин з офісним приміщенням по АДРЕСА_1 зареєстровано за ВКФ «Мрія» згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23 березня 2009 року (а. с. 9). Єдиним засновником та керівником ВКФ «Мрія» є ОСОБА_4

Рішенням суду першої інстанції у справі від 23 березня 2011 року визнано право власності на вказаний магазин за ОСОБА_3

16 липня 2015 року із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції звернулася ФОП ОСОБА_6, мотивуючи підстави звернення тим, що 29 березня 2002 року між нею та ВКФ «Мрія» в особі ОСОБА_4 був укладений договір про сумісну діяльність, за яким сторони договору зобов'язалися шляхом здійснення дольових внесків майном (грошовими коштами, матеріалами, майновими правами тощо), а також спільної участі спільно діяти з метою будівництва магазину по АДРЕСА_1. На виконання цього договору вона внесла грошові кошти у розмірі 65 000 грн (підтверджується розпискою ОСОБА_4.) У якості внеску у спільну діяльність від ВКФ «Мрія» передано земельну ділянку площею 0, 0386 га по АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 серпня 2000 року. Зазначала, що оскаржуваним рішенням суду порушуються її права учасника договору про сумісну діяльність.

За апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_6 рішення суду першої інстанції скасовано апеляційним судом із ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 у позові.

Разом з тим, як вбачається із копії свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 04 червня 2013 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

За вимогами ст. ст. 201, 203 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, до залучення до участі у справі правонаступника.

Якщо спірні правовідносини не передбачають правонаступництва, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі за п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Підстави для скасування рішення із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду судом апеляційної інстанції визначаються ст. 310 ЦПК України. За змістом наведеної норми рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу. Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи чи припинення юридичної особи - сторони у спірних правовідносинах після ухвалення рішення, що не допускає правонаступництва, не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Дійшовши висновку про те, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм матеріального права, апеляційний суд ухвалив нове рішення у справі, в якій припинилася цивільна дієздатність (у тому числі процесуальна) позивача без вирішення питання про те, чи допускають спірні правовідносини правонаступництво, чи прийнято спадщину після смерті ОСОБА_3, якщо так, то ким, та без залучення у такому випадку правонаступника (правонаступників) до участі у справі.

Вказані порушення відповідно до положень ст. 338 ЦПК України становлять підставу для скасування рішення апеляційного суду.

Із предметом позову пов'язані інтереси ФОП ОСОБА_6, які випливають із договору про сумісну діяльність, а така особа не залучена до участі у справі, тому справу потрібно передати на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про залучення ФОП ОСОБА_6 до участі у справі.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 23 березня 2011 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 06 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Т.П. Дербенцева

І.М. Завгородня

О.В. Попович

О.М. Ситнік