АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7724/16 Справа № 203/2724/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Дніпро 20 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Лаченкова О.В.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_2»,

на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_2» про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 у червні 2016 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_2», в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо збільшення процентної ставки за користування кредитом за кредитним договором, зобовязати відповідача відновити нарахування процентної винагороди за договором за ставкою 15% річних, зобовязати банк зробити перерахунок за даним договором, зарахувавши отриману від позивача різницю за процентами від одностороннього збільшення процентної ставки за кредитом у рахунок сплати заборгованості за основною сумою кредиту.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, у відповідності до якого позивач отримав грошові кошти та зобовязався в строк до 17 серпня 2031 року їх повернути. Між сторонами була погоджена процента ставка за користування кредитом в розмірі 15% річних, яка відповідно до умов договору кожні наступні 5 років може бути переглянута відповідно до умов договору. Відповідачем в порушення умов кредитного договору самостійно, несвоєчасно була змінена процентна ставка, що призвело до завищення розміру кредиту який підлягає поверненню. Посилаючись на порушення умов договору з боку відповідача, у звязку з чим виникла необхідність захисту свого цивільного права, позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами та враховуючи наведені обставини наполягає на їх задоволені /а.с.1-4/.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2016 року заявлені позовні вимоги задоволені, визнано неправомірними дії ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_2» щодо збільшення з 04 січня 2016 року процентної ставки за користування кредитом за кредитним договором № 2/1030385 від 18 вересня 2011 року, укладеного між сторонами. Зобовязано ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_2» відновити нарахування процентної винагороди в розмірі 15% річних за користування кредитом за кредитним договором № 2/1030385 від 18 вересня 2011 року та зобовязано зробити перерахунок за даним договором, зарахувавши отриману від ОСОБА_3 різницю за процентами від одностороннього збільшення процентної ставки за кредитом у рахунок сплати заборгованості за основною сумою кредиту. Також вирішено питання щодо судових витрат /а.с.84-87/.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення /а.с.92-94/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 серпня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № 2/1030395, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 280 000 грн., з визначенням строку користування кредитними коштами у період з 18 серпня 2011 року по 17 серпня 2031 року включно. Позичальник повертає кредит банку щомісячно в термін до 23-го числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно Графіку погашення заборгованості за кредитним договором.

Підпунктом 1.5.1. договору сторони погодили, що за користування кредитом позивач щомісячно сплачує банку процентну винагороду за користування кредитом (далі - проценти), починаючи з дня списання коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту повного погашення заборгованості за цим договором, що розраховується використанням плаваючої процентної ставки згідно із формулою: фіксована маржа + облікова ставка НБУ. З яких фіксована маржа 7,25% річних є незмінною складовою на весь строк дії цього договору, тоді як облікова ставка НБУ встановлюється та діє на день видачі кредиту або перегляду процентної ставки, тобто є змінною складовою. На момент укладення договору облікова ставка НБУ становила 7,75% річних, отже на час підписання договору проценти за користування кредитом складали 15% річних.

Разом з цим, між сторонами було узгоджено, що перегляд та зміна процентної ставки по кредиту здійснюється банком кожні наступні 5 років строку дії договору (починаючи з року видачі кредиту) у січня у перший банківський день відповідно до діючої облікової ставки НБУ на цю дату (п.п.1.5.1.2 договору).

Згідно п.п.1.5.1.4 сторони підтверджуються, що механізм визначення процентної ставки визначений цим пунктом, порядок її перегляду та зміни їм зрозумілі і вони з ним погоджуються.

З 05 січня 2016 року позивачу за кредитним договором була змінена процентна ставка, яка підлягає сплаті позивачем за користування кредитом.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції, виходив з того, що банком було передчасно змінено процентну ставку за договором, що призвело до завищення суми, яка підлягає погашенню за кредитним договором та з метою поновлення прав позивача прийшов до висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

З таким висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначається детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому вираженні) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, повязаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

За положеннями частини пятої статті 11, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім процентнгої ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які с несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до пункту 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (далі Правила), банки зобовязані в кредитному договорі або в додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, зазначаючи при цьому значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку України.

На банки покладається також обовязок зазначати в кредитному договорі сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту (пункт 3.3 Правил).

Спірним кредитним договором передбачено порядок визначення розміру процентів. Так, для розрахунку процентів за користування кредитом банк використав плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотка в розмірі 7,25 % річних (фіксована маржа) + облікової ставки НБУ, яка встановлена та діє на день перегляду процентної ставки.

Плаваюча процентна ставка це процентна ставка за середньо- і довгостроковими кредитами, розмір якої може змінюватись банком в односторонньому порядку та в строки, передбачені умовами кредитного договору. Перегляд її здійснюється через узгоджені між банком і кредитором проміжки часу.

У разі зміни договору, як зазначено в частині третій статті 653 ЦК України, зобовязання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, в якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Укладаючи кредитний договір, сторони домовились, що для розрахунку процентів за кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованої маржи (у розмірі 7,25 % річних) + облікова ставка НБУ (яка встановлена та діє на день видачі кредиту або перегляду процентної ставки). При цьому сторони висловили свою цілковиту згоду щодо передбаченої договором зміни плаваючої процентної ставки.

Отже, виходячи з умов кредитного договору зміна розміру облікової ставки НБУ не є зміною процентної ставки в односторонньому порядку, оскільки вона прямо передбачена умовами двостороннього кредитного договору. Таким чином, положення кредитного договору про встановлення плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованої маржи + облікової ставки НБУ, не можна вважати несправедливими.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року № 6-511цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Разом з цим, спірним договором передбачено, що перегляд та зміна процентної ставки здійснюється кожні наступні 5 років строку дії договору у січні (у перший банківський день), починаючи з року видачі кредиту (п.п.1.5.1.2 договору).

Аналізуючи зміст вказаного пункту договору колегія суддів приходить до висновку, що зміна процентної ставки у січні 2016 року з боку банку є правомірною та відповідає умовам укладеного між сторонами договору, оскільки в даному пункті було посилання про перегляд ставки саме в січні місяці кожні наступні 5 років, починаючи з року видачі кредиту, а саме 2011 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 5 лютого 2016 року позивач звертався до банку із зверненням, в якому просив розглянути можливість змінити умов кредитного договору, змінивши принципіальну схему кредитного договору зі збереженням початкової процентної ставки у розмірі 15% річних на що у відповідь 22 лютого 2016 року отримав лист від банку про відмову в його задоволенні /а.с.47, 48/.

На момент укладення кредитного договору облікова ставка НБУ становила 7,75% річних, однак станом на 05 січня 2016 року (перший банківський день 2016 року) становить 22 % річних, що стало причиною різкого збільшення значення процентної ставки за договором в 2016 року, про що було повідомлено позивача листом /а.с.61/.

У звязку з цим, з метою зменшення фінансового навантаження на клієнтів, які мають кредити під заставу нерухомості, з плаваючою процентною ставкою, банком було запропоновано позивачу переглянути умови кредитного договору в частині формування процентної ставки та укласти договір про внесення змін до основного договору, яким змінити розрахунок процентної ставки з «фіксована маржа + облікова ставка НБУ» на «фіксована маржа + український індекс ставок за депозитами фізичних осіб», де перегляд процентної ставки буде здійснюватись щорічно.

Дана пропозиція була направлена позивачу листом від 16 березня 2016 року, проте відповіді на неї ОСОБА_3 надано не було /а.с.51/.

Отже, відповідачем були здійснені дії відповідно до умов договору та в межах його дії та враховуючи, що сторони по зобовязанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін всіляко сприяти зменшенню збитків, банком було запропоновано внести зміни до спірного договору, яким зменшити процентну ставку за договором.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_2» задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2016 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_2» про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

ОСОБА_4