Справа № 203/2431/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 серпня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Ркоян Ю.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулись позивачі із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що їх батьком ОСОБА_3 було набуто право власності на квартиру АДРЕСА_1 (вул. ОСОБА_4) у м. Дніпро (Дніпропетровськ) шляхом внесення в повному обсязі паю в ЖБК №76 «Прогрес». 20 травня 2008 року батько позивачів помер, а позивачі фактично прийняли спадщину, до якої увійшла вказана квартира, оскільки на час відкриття спадщини мешкали у спірній квартирі, вступивши у її володіння, однак за життя батько не зареєстрував право власності на вказану квартиру, а тому за наслідками звернення позивачів до державного нотаріуса, їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після померлого батька. За таких обставин позивачі і звернулись до суду із даним позовом, в якому просять суд захистити їх майнові права шляхом визнання за ними права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом на ? частку квартири за кожним (а.с.2-4, 24-27)

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, наполягала на задоволенні позову з викладених вище підстав.

Відповідач, третя особа в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в звязку із чим суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.(а.с. 34, 43,49, 50, 75)

Вислухавши позивачів та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що батько позивачів ОСОБА_3, будучи членом ЖБК №76 «Прогрес», у 1979 року отримав ордер на кооперативну квартиру АДРЕСА_1 (вул. ОСОБА_4) у м. Дніпро (Дніпропетровськ), в яку вселився разом зі своєю родиною позивачами та своєю дружиною (матірю позивачів) ОСОБА_5 (а.с. 8-10).

Встановлено, що ОСОБА_3, як членом ЖБК №76 «Прогрес», внесено в повному обсязі (3 775,00 руб.) пайовий внесок за вказану вище кооперативну квартиру (а.с.12).

20 травня 2008 року помер батько позивачів ОСОБА_3, внаслідок чого відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на вищевказану квартиру, але батько позивачів за життя не здійснив державну реєстрацію свого права власності на спірну квартиру (а.с.14, 15)

Встановлено, що 23 жовтня 2015 року померла мати позивачів ОСОБА_5С.(а.с.40)

Бажаючи отримати свідоцтво про право власності на спадщину спірну квартиру за заповітом після смерті батька, а в подальшому зареєструвати за собою право власності на квартиру в цілому, позивачі 23 лютого 2016 року звернулись до Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, на підставі якої державним нотаріусом була заведена спадкова справа на померлого спадкодавця. Однак, 23 лютого 2016 державним нотаріусом відмовлено позивачам у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину (спірну квартиру) за законом після смерті батька та свою відповідь нотаріус мотивував неподанням позивачами оригіналу правовстановлюючого документу на спірну квартиру, яким би підтверджувалось належність спірної квартири померлому спадкодавцю на час відкриття спадщини. (а.с.15)

Крім того, судом встановлено, що спірна квартира має наступні технічні характеристики: розташована на 2-му поверсі 5-ти поверхового житлового будинку, має загальну площу 44,8 м2, яка складається з двох кімнат житловою площею 28,3 м2: 1-а кімната 17,2 м2, 2-а кімната 11,0 м2; кухні площею 6,1 м2, вбиральні (сполучена) площею 2,8 м2, коридору площею 2,9 та 1,8 м2, вбудованої шафи площею 2,2 м2, балкону 0,7 м2. (а.с. 8-10)

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані нормами Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, Закону України «Про власність», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, нормою ст.13 Закону України «Про власність», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що законодавчими актами України може бути встановлено спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Згідно положень ст.384 ЦК України (в редакції 2003 року) у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником.

Положеннями ст.12 Закону України «Про власність» передбачено, що громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону (зокрема, право власності на квартиру), виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Правовідносини спадкування позивачами після смерті їх батька, враховуючи дату смерті останнього, регулюються нормами ЦК України (в редакції 2003 року).

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За змістом ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Нормами ст.ст.1258, 1261 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.ст.1220, 1223, 1268, 1270 ЦК України право на спадкування виникає в день відкриття спадщини, і спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шість місяців з часу відкриття спадщини (день смерті спадкодавця) він не заявив про відмову від неї.

Положеннями ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності проводиться в тому числі на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні на підставі вказаних доказів фактичні обставини спірних правовідносин в контексті викладених норм законодавства, чинних на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення в повному обсязі. Правова позиція суду, покладена в основу прийнятого рішення, ґрунтується на тому, що зі змісту досліджених в ході розгляду справи доказів з урахуванням на положення закону, встановлено, що батько позивачів внаслідок внесення до ЖБК №76 «Прогрес» в повному обсязі пайового внеску за спірну квартиру АДРЕСА_1 (вул. ОСОБА_4) у м. Дніпро (Дніпропетровськ) набув на неї право власності, не заважаючи на відсутність запису про реєстрацію права власності на таку квартиру за батьком позивачів, бо чинне на той час законодавство не вимагало обовязкової державної реєстрації як нерухомого майно, так і права власності на нього за набувачем як підстави для набуття права власності на це майно. Відтак, спірна квартира увійшла до складу спадщини батька позивачів, який заповів свою квартиру своїм синам позивачам, а останні прийняли спадщину у встановлений законом строк та спосіб, оскільки позивачі мешкали разом зі спадкодавцем на час його смерті.

Отже, за викладених обставин та висновків суду, враховуючи, що позивачі вчинили всі передбачені чинним законом дії з прийняття спадщини після свого батька та набуття права власності на спірну квартиру і вони є єдиними спадкоємцями свого батька, однак наразі не можуть в позасудовому порядку оформити та здійснити державну реєстрацію за собою такого права власності в порядку спадкування, а здійснення такої реєстрації вимагає цивільне законодавство як обовязкову умову для офіційного визнання і підтвердження державою факту набуття особою права власності на нерухоме майно, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для судового захисту майнових та спадкових прав позивачів шляхом задоволення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15, 16, 328, 384, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.12, 13, 15, 27 Закону України «Про власність», ст.ст.3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 208, 209, 212-215, 218, 223, 360-7 Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 20 травня 2008 року, право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 (вул. ОСОБА_4) у м. Дніпро (Дніпропетровськ) (загальна площа 44,8 м2, яка складається з двох кімнат житловою площею 28,3 м2: 1-а кімната 17,2 м2, 2-а кімната 11,0 м2; кухня площею 6,1 м2, вбиральня (сполучена) площею 2,8 м2, коридори площею 2,9 та 1,8 м2, вбудована шафа площею 2,2 м2, балкон 0,7 м2).

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 20 травня 2008 року, право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 (вул. ОСОБА_4) у м. Дніпро (Дніпропетровськ) (загальна площа 44,8 м2, яка складається з двох кімнат житловою площею 28,3 м2: 1-а кімната 17,2 м2, 2-а кімната 11,0 м2; кухня площею 6,1 м2, вбиральня (сполучена) площею 2,8 м2, коридори площею 2,9 та 1,8 м2, вбудована шафа площею 2,2 м2, балкон 0,7 м2).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ф.Ф. Маймур