Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді Лялюк Є.Д.

при секретарі Станкевич Р.В.

з участю:

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представників відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Голови ліквідаційної комісії відділів приватизації державного житлового фонду начальника управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради ОСОБА_9, Державного нотаріуса Третьої макіївської державної нотаріальної контори Міністерства юстиції України ОСОБА_10, за участю третіх осіб: Обласногокомунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Львівської міської ради, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, про визнання протиправними та скасування розпоряджень, частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 Івановичзвернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Голови ліквідаційної комісії відділів приватизації державного житлового фонду начальника управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради ОСОБА_9, Державного нотаріуса Третьої макіївської державної нотаріальної контори Міністерства юстиції України ОСОБА_10, про визнання протиправними та скасування розпоряджень, частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру із підстав, викладених у фабулі позовної заяви. Просив визнати протиправним та скасувати розпорядження ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів від 29.08.1996 р. №841 «Розгляд заяви гр. ОСОБА_11О.»; визнати приватизацію квартири №16-а незаконною в частині приватизації приміщення на горищі площею 45,00 кв.м. у ярусі мезоніну будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у м. Львові; визнати протиправним та скасувати п. 18 додатку до п. 1 розпорядження ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів від 12.12.1996 року №1229 «Про передачу квартир у власність громадян» в частині передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_11 (уповноважений власник), ОСОБА_12 Гервазієвича, ОСОБА_7, ОСОБА_6 приміщення на горищі площею 45,00 кв.м. у ярусі мезоніну будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у м. Львові;визнати протиправним та скасувати п. 1 розпорядження Виконавчого комітету Львівської міської ОСОБА_4 народних депутатів від 13.12.1996 року №930 «Про затвердження розпорядження голови ОСОБА_8 районної адміністрації "Про передачу квартир у власність громадян" від 12.12.96 №1229» в частині затвердження п. 18 додатку до п. 1 розпорядження ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів від 12.12.1996 року №1229 «Про передачу квартир у власність громадян» в частині/щодо передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_11 (уповноважений власник), ОСОБА_12 Гервазієвича, ОСОБА_7, ОСОБА_6 приміщення на горищі площею 45,00 кв.м. у ярусі мезоніну будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у м. Львові; визнати Свідоцтво №Г-11297 про право власності на квартиру від 13.12.1996, видане виконавчим комітетом Львівської міської ОСОБА_4 народних депутатів, яким посвідчено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1/а належить на праві спільної сумісної власності гр. ОСОБА_11, ОСОБА_12 Гервазієвичу, ОСОБА_7, ОСОБА_6, - частково недійсним в частині приватизації приміщення на горищі площею 45,00 кв.м. у ярусі мезоніну будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у м. Львові; визнати Свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.11.2011 року, видане державним нотаріусом Третьої макіївської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 та зареєстроване в реєстрі за №1-684, ОСОБА_2 на 1/4 частину квартири №16а у будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у місті Львів як спадкове майна після смерті ОСОБА_12 Гервазієвича, що помер 23.11.2010 року, - частково недійсним в частині права на горищне приміщення площею 45,00 кв.м. у ярусі мезоніну будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у місті Львові; визнати протиправним та скасувати прийняте 17.12.2011 року реєстратором Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» рішення про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності - ? ідеальну частку квартири №16а у будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у місті Львові за ОСОБА_2, - в частині державної реєстрації права приватної спільної часткової власності на горищне приміщення площею 45,00 кв.м. у ярусі мезоніну будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у місті Львові (а.с. 3-7).В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що євласником квартири АДРЕСА_2. Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є співвласниками квартири АДРЕСА_3. Зазначений житловий будинок є багатоквартирним, де власники квартир є також власниками допоміжних приміщень, призначених для забезпечення та експлуатації житлового будинку. Оскаржуваними ненормативними актами виконавчих органів міської ради, прийнятими всупереч ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1, 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 41 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 р. №56, - було протиправно припинено право спільної сумісної власності мешканців будинку на допоміжне приміщення горища у ярусі мезоніну будинку площею 45 кв.м., котре утворене, архітектурно і конструктивно поєднане конструкціями даху будинку й утворює піддаховий простір та у якому наявний доступ до димових і вентиляційних каналів у стіні, котре призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, як допоміжне приміщення багатоквартирного житлового будинку належало до житлового фонду та не було обліковане в бюро технічної інвентаризації як самостійний обєкт цивільно-правових відносин.Зазначає, що при виданні районною адміністрацією міської ради розпорядження від 12.12.1996 за №1229 та виконавчим комітетом міської ради розпорядження від 13.12.1996 за №930 в частині передачі у спільну сумісну власність відповідачам ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 двокімнатної кв. 16/а по вул. Саксаганського, буд. 11, загальною площею 115,50 кв.м., зазначеними виконавчими органами міської ради не було враховано невиконання ОСОБА_11 рекомендацій міжвідомчої комісії Галицького району м. Львова, оформлених протоколом №11 засідання комісії від 02.04.1996 року, та вимог розпорядження районної адміністрації міської ради від 29.08.1996 за №841 щодо реєстрації робіт в інспекції Держархбудконтролю та відповідності квартири після перепланування поданим проектним пропозиціям, згідно яких квартира повинна була складатися із чотирьох житлових кімнат. Вказує, що на момент звернення до суду з позовом зазначене горищне приміщення, документально (згідно правовстановлювальних документів) приєднане до квартири відповідачки, так і не переобладнане й не переплановане у житлове приміщення, захаращене старими меблями, побутовими речами, іншими предметами, будівельним сміттям.У поданій до суду заяві про визнання поважними причин пропущення позовної давності зазначає, що про розпорядження ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів від 29.08.1996 р. №841 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_11О.», яким заявниці було надано дозвіл на влаштування житла на площі частини горища згідно поданих проектних пропозицій, та послідуючі акти, прийняті на його виконання, довідався із відповіді на адвокатський запит юридичним управлінням Львівської міської ради адвокату ОСОБА_13 (Юридична консультація Галицького району м. Львова Львівської обласної колегії адвокатів) від 11.12.2015 року за №1104/вих-1943 (на №3-А-34857 від 14.11.2015), відтак, лише від 11.12.2015 року міг ознайомитися в юридичному управлінні міської ради та бюро технічної інвентаризації із оскаржуваними актами та матеріалами технічної інвентаризації, довідатися про незаконність приватизації та оформлення свідоцтва про право приватної власності на квартиру №16а з огляду на включення до її площі частини допоміжних приміщень багатоквартирного житлового будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у місті Львові. У звязку з чим просить визнати поважними причини пропущення позовної давності оскарження вказаних актів та свідоцтва та поновити строк (поновити перебіг строку) позовної давності шляхом винесення рішення про захист порушеного права, яким задоволити предявлений ним позов повністю (а.с. 191-196). Відтак, з огляду на наведене, просить задоволити позов.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задоволити.

Відповідачем ОСОБА_2 подано до суду письмові заперечення на позовну заяву ОСОБА_5 (а.с. 89-93), згідно з якими із такою відповідачка не погоджується та вважає необґрунтованою й безпідставною. Вважає, що приватизацією квартири №16а в буд. 11 на вул. Саксаганського у м. Львові права позивача не порушені. Вказує, що ОСОБА_2 вселилась у квартиру №16а по вул. Саксаганського, 11 у м. Львові на підставі ордеру №012347, що був виданий згідно рішення міськвиконкому №407 від 27.09.1991 р. Виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів. Станом на момент вселення вже існувало приєднання площею 45,00м2. Також зазначає, що приєднання приміщення 16а-7 площею 45,00м2, факт приватизації якого оспорюється, було вже станом на 1993 рік. Покликається на розпорядження ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів від 29.08.1996 р. №841 «Розгляд заяви гр. ОСОБА_11О.», яким було затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району та дозволено гр. ОСОБА_11 за власні кошти виконати роботи по влаштуванню житла на площі частини горища згідно поданих проектних пропозицій. Відповідно до наведених у запереченнях доводів відповідачки, п. 18 додатку до розпорядження ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів №1229 «Про передачу квартир у власність громадян» від 12.12.1996 року зазначає, що у спільну сумісну власність ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_6 було передано двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 загальною площею 115,50 кв.м. Розпорядженням Виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів від 13.12.1996 року №930 «Про затвердження розпорядження голови ОСОБА_8 адміністрації «Про передачу квартир у власність громадян» було затверджено розпорядження ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів №1229 «Про передачу квартир у власність громадян» від 12.12.1996 року.Покликаючись на норми ч. 1 ст. 1, ст.ст. 5, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»та надане рішенням Конституційного Суду України від 2 березня 2004 р. №4-рп/2004 офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону, відповідачка стверджує, що про ніяку самовільність не слід говорити, адже в ході проведення приватизації квартири на АДРЕСА_5 було дотримано діючого на той момент законодавства України. Покликаючись на норми ч. 1 ст. 2, п. 7 ч. 1 ст. 3 та ст. 17 КАС України, зазначає, що заявлені позивачем вимоги до ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району Департаменту економічної політики Львівської міської ради повинні вирішуватися судом у порядку адміністративного судочинства. Окрім того, 11.01.2016 року відповідачкою подано до суду заяву про застосування строків спливу позовної давності, згідно якої така просить відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності (а.с. 87-88).

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 та її представник проти позову заперечили із підстав, аналогічних наведеним у поданих письмових запереченнях. Просили у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю й безпідставністю позовних вимог.

Представник відповідача виконавчого комітету Львівської міської радиу судовому засіданні від 29.09.2016 проти позову заперечив, просив у задоволенні такого відмовити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської радипроти позову заперечила, покликаючись на законність прийнятих районною адміністрацією актів. Просила у задоволенні позову відмовити.

Представники третіх осіб у судове засідання не зявилися без поважних причин, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, тому, згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_5 Івановичаслід задоволити повністю із наступних підстав.

Судом установлено, що згідно §1 витягу з протоколу №11 засідання міжвідомчої комісії Галицького району м. Львова від 02.04.1996 р., на засіданні міжвідомчої комісії «Слухали: Заяву гр. ОСОБА_11, яка проживає в кв.№16а на вул. Саксаганського, 11, просить дати дозвіл на влаштування житлових приміщень на площі горища згідно поданих проектних пропозицій. Квартира №16а на вул. Саксаганського, 11 розташована в мезоніні будинку, складається з двох житлових кімнат пл. 15,9 кв.м., 18,9 кв.м., кухні пл. 15,8 кв.м., коридору площею 7,0 кв.м., ванни пл. 8,4 кв.м., туалет пл. 0,6 кв.м. Вирішили: Технічно можливо приєднати частину горища під житло до кв. №16а в будинку №11 на вул. Саксаганського, яка розташована в мезоніні, згідно поданих проектних пропозицій Після чого квартира буде складатися з чотирьох житлових кімнат пл. 65,0 кв.м. /20,0+10,2+18,9+15,9/ кухні пл. 11,0 кв.м., ванни пл. 5,3 кв.м., туалету пл. 0,6 кв.м., коридору 11,0 кв.м., 4,0 кв.м. Вищевказані роботи зареєструвати в інспекції Держархбудконтролю. Висновок набирає чинності після затвердження розпорядженням голови районної адміністрації» (а.с. 11, 98; аркуш інвентаризаційної справи 138 /інвентаризаційної справи по будинку за адресою: місто Львів, вулиця Саксаганського, №11/).

Відповідно до розпорядженням ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів від 29.08.1996 р. №841 «Розгляд заяви гр. ОСОБА_11О.»: Висновок міжвідомчої комісії Галицького району /пр. №11 §1 від 02.04.96р./ затверджено (п. 1); Дозволено гр. ОСОБА_11 за власні кошти виконати роботи по влаштуванню житла на площі частини горища згідно поданих проектних пропозицій. Квартира №16а в будинку №11 на вул. Саксаганського розташована в мезоніні, після перепланування квартира №16а буде складатися з чотирьох житлових кімнат пл. 65,0 кв.м. /20,0+10,2+18,9+15,9/, кухні пл. 11,0 кв.м., ванни пл. 5,3 кв.м., туалету пл. 0,6 кв.м., коридору пл. 11,0 кв.м., 4,0 кв.м. (п. 2). Гр. ОСОБА_11 вищевказані роботи зареєструвати в інспекції Держархбудконтролю (п. 3). Після закінчення робіт гр. ОСОБА_11 звернутися в ЖЕК-104, Львівське МБТІ для внесення змін в технічну документацію на квартиру згідно цього розпорядження (п. 4). Начальнику ЖЕК-104, Львівському МБТІ внести зміни в технічну документацію на квартиру відповідно цьому розпорядженню попередньо перевіривши відповідність проектним пропозиціям (п. 5). (а.с. 10, 97; аркуш інвентаризаційної справи 137).

12.12.1996 року ОСОБА_8 районною адміністрацією Львівської міської ради народних депутатів прийнято розпорядження №1229 «Про передачу квартир у власність громадян», згідно якого, «на виконання Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 р. Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 22.03.1994 р.» Передано у власність громадянам квартири згідно з додатком (п. 1). Відділу житлового господарства зняти з балансу місцевих ОСОБА_4 квартири, котрі передаються у власність громадянам згідно з додатком (п. 2). Керівникам ЖЕКів, на території яких знаходяться квартири, в десятиденний термін укласти договори з їх власниками на участь у витратах на обслуговування та ремонт будинків (п. 3). Відповідно до п. 18 додатку до розпорядження ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів від 12.12.1996 року №1229, у спільну сумісну власність ОСОБА_11 (уповноважений власник), ОСОБА_12 Гервазієвича, ОСОБА_7, ОСОБА_6 було передано двокімнатну квартиру АДРЕСА_6/а загальною площею 115,50 кв.м., відновна вартість 20,21 грн., доплата за надлишки 3,76 грн. (а.с. 12, 13, 95, 96).

Розпорядженням Виконавчого комітету Львівської міської ОСОБА_4 народних депутатів від 13.12.1996 року №930 «Про затвердження розпорядження голови ОСОБА_8 районної адміністрації "Про передачу квартир у власність громадян" від 12.12.96 №1229» затверджено розпорядження голови ОСОБА_8 районної адміністрації від 12.12.96 №1229 "Про передачу квартир у власність громадян" /п. 1/ (а.с. 14).

Згідно з розпорядженням від 13.12.1996 року №930 виконавчого комітету Львівської міської ОСОБА_4 народних депутатів було видано Свідоцтво №Г-11297 про право власності на квартиру від 13.12.1996, яким посвідчено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1/а належить на праві спільної сумісної власності гр. ОСОБА_11 та членам її сім'ї ОСОБА_12 Гервазієвичу, ОСОБА_7, ОСОБА_6. Загальна площа квартири 115,50 кв.м. Квартира зареєстрована ЛМБТІ на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за №23219 (а.с. 15; аркуш реєстраційної справи 2 /реєстраційної справи за адресою: АДРЕСА_7«а»/).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.11.2011 року, виданого державним нотаріусом Третьої макіївської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 та зареєстрованого в реєстрі за №1-684 (спадкова справа №156/2011), спадкоємцем майна (1/4 частини квартири №16а у будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у місті Львів) ОСОБА_12 Гервазієвича, який помер 23.11.2010 року, є його дочка ОСОБА_2 (а.с. 17, 18; аркуш реєстраційної справи 14, 15). 17.12.2011 року реєстратором ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності - ? ідеальну частку квартири №16а, розташованої у м. Львів, вул. Саксаганського буд. 11, за ОСОБА_2, із присвоєнням реєстраційного номера 34877078 (аркуш реєстраційної справи 19). ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» видано Витяг про державну реєстрацію прав за №32547193 від 17.12.2011 року (аркуш реєстраційної справи 20).

Згідно Ескізу біжучих (поточних) змін за адресою: Саксаганського, 11, кв. 16а, складеного 31.01.1977 р. бюро технічної інвентаризації, спірне приміщення позначене як горище (аркуш інвентаризаційної справи 75).

Із копії поверхового плану мезоніну, складаного бюро технічної інвентаризації 16.06.1980 р., посвідченої Львівським комунальним підприємством «Княже місто» відділу житлового господарства ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради, вбачається, що спірне приміщення,згідно вимог Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 рокуне /зі змінами та доповненнями/ (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 р. за №582/5773), - не позначене як приналежність чи складова частина (допоміжне приміщення) квартири №16а (а.с. 217). Аналогічне слідує із копії поверхового плану мезоніну, складеного Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 13.03.1984 р., завіреної ОСОБА_8 районною адміністрацією Львівської міської радита наданої серед документації, на підставі якої були винесені розпорядження від 29.08.1996 р. №841 та від 12.12.1996 р. №1229 (а.с. 117). Відповідно до Експлікації внутрішніх площ до плану будівлі літера «А-4» по вулиці Саксаганського №11, складеної бюро технічної інвентаризації 14.03.1984 р. та перевіреної 15.03.1984 р., спірне приміщення не зазначене серед частин приміщень квартири №16а (аркуш інвентаризаційної справи 112).

08.10.1991 року на підставі рішення міськвиконкому №407 від 27.09.1991 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів було видано Ордер на жиле приміщення №012347 гр. ОСОБА_11 з сім'єю з 3 осіб (вона, мати ОСОБА_14, батько ОСОБА_12 Гервазієвич) на право зайняття в порядку обміну жилого приміщення жилої площі 35,0 кв.м., яка складається з 2 кімнат в ізольованій, загальній квартирі по адресу: АДРЕСА_8. Даних щодо закріплення за вказаною квартирою приміщення на горищі площею 45,00 кв.м. у ярусі мезоніну будинку в ордері не зазначено, що спростовує доводи відповідачки про те, що вказане приміщення було приєднано до квартири №16а вже станом на момент вселення в 1991 році.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописці, складеної Житлово-експлуатаційною конторою №104 та наданою районною адміністрацією серед документації, на підставі якої були винесені розпорядження від 29.08.1996 р. та 12.12.1996 р., квартира 16а складається із 2х кімнат житловою площею 34,8 кв.м., кухні 15,8 кв.м., ванни - 8,4м2, туалету - 0,6м2, коридору 7,0 м2 (а.с. 101).

Із матеріалів інвентаризаційної справи (квартал №932) на житловий будинок по вулиці Саксаганського, №11 у м. Львові, оформленої Львівським обласним бюро технічної інвентаризації, зокрема із Акту біжучих змін від 29.12.1993 року (аркуш інвентаризаційної справи 121), слідує, що техніком Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації було проведено обстеження в натурі домоволодіння №11 по вул. Саксаганського і встановлено, що «При обстеженні квартири 16а виявлено приєднання приміщення на горищі 16а-7 площею 45,00 м2 Документів на це приєднання в бюро не пред'явлено». На аркуші Відомості внутрішніх обмірів і підрахунків площ приміщень будівлі літер А-4 по вул. Саксаганського будинок №11 місто Львів (аркуш інвентаризаційної справи 90) техніком бюро щодо квартири 16а на поверсі мезоніну у стовпці Фактичне використання площі червоною тушшю зазначено: «На приєднання приміщення на горищі в бюро не пред'явлено 27.12.93», та внесено червоною тушшю до стовпця службова числове значення площі «45,0» кв.м. На вказаному аркуші техніком бюро до переліку приміщень зазначеної квартири червоною тушшю внесено «7 комора комора … 45,0», при цьому, визначено та зазначено червоною тушшю загальну корисну площу квартири «111,50» кв.м. Приєднання приміщення на горищі без предявлення документів у бюро підтверджується також приміткою на кальці до аркуша із планом поверху мезоніну Поверхового плану на будівлю літера «А» по вулиці Саксаганського будинок №11 місто Львів район Ленінський, де у примітці до приміщення під літ. «16а-7» площею 45,00 кв.м. зазначено: «Документів на приєднання приміщення на горищі в бюро не предявлено» (аркуш інвентаризаційної справи 83). На поверховому плані квартири 16а будинку №11 по вулиці Саксаганського м. Львів, складеному Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 27.12.1993 р., та долученому до заяв керівнику органу приватизації ОСОБА_11 від листопада 1993 року та 26 листопада 1996 року, у примітці до приміщення під індексом 16а-7 площею 45,00 кв.м. зазначено «Документів на приєднання приміщення на горищі в бюро не предявлено».Із матеріалів інвентаризаційної справи слідує, що до приєднання горищного приміщення квартира №16-а загальною площею 66,50 кв.м. та житловою площею 34,70 кв.м. складалася із коридору площею 7,00 кв.м., 2-ох житлових кімнат площами 15,90 кв.м. та 18,80 кв.м., кухні площею 15,80 кв.м., туалету площею 0,60 кв.м., ванної площею 8,40 кв.м. (план поверху мезоніну Поверхового плану на будівлю літера «А» по вулиці Саксаганського будинок №11 місто Львів район Ленінський, оформлений бюро технічної інвентаризації 16.06.1980 р. /аркуш інвентаризаційної справи 83/; Відомість внутрішніх обмірів і підрахунків площ приміщень будівлі літер А-4 по вул. Саксаганського будинок №11 місто Львів, оформлена бюро технічної інвентаризації 20.06.1980 /аркуш інвентаризаційної справи 90/; Експлікація внутрішніх площ до плану будівлі, оформлена бюро технічної інвентаризації 15.03.1984 р. /аркуш інвентаризаційної справи 112/). До приєднання, як про те вбачається із матеріалів інвентаризаційної справи на житловий будинок по вулиці Саксаганського, №11 у м. Львові (зокрема, в тому числі із Ескізу поверхового плану по вул. Саксаганського №11 в м. Львові Мезонін літери «А» /аркуш інвентаризаційної справи 95/), зазначене приміщення площею 45,00 кв.м. позначалося й було занесене в експлікацію приміщень даного житлового будинку як горище, себто як приміщення загального, службового чи допоміжного використання багатоквартирного житлового будинку.

Відтак, на підставі аналізу матеріалів технічної інвентаризації та пояснень сторін в їх сукупності, судом встановлено, що спірне приміщення площею 45,00 кв.м. у просторі горища будувалося як таке, що було призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, належало до житлового фонду та не обліковувалося бюро технічної інвентаризації як самостійний обєкт цивільно-правових відносин, підпадало під правовий режим допоміжних приміщень багатоквартирного житлового будинку. В результаті прийняття оскаржуваних актів виконавчими органами органу місцевого самоврядування ОСОБА_2 приєднала вказане приміщення, змінивши його функціональне призначення на підсобне/допоміжне приміщення належної їй квартири комору.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

В силу ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Відповідно до п. 41 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 р. №56 (із змінами та доповненнями, внесеними наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.08.1994 року №72), не підлягають приватизації допоміжні приміщення житлових будинків, які призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку (приміщення теплопунктів, котельних, сміттєзбірників, колясочних, приміщення, через які прокладені мережі комунікації, а також приміщення, які використовуються для розміщення обслуговуючого будинок персоналу, та складські приміщення).

Рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2004 року №4-рп/2004 у справі №1-2/2004 за конституційним зверненням ОСОБА_15 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) надано офіційне тлумачення положень ст.ст. 1, 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». У мотивувальній частині цього Рішення зазначається, що допоміжні приміщення, відповідно до пункту 2 статті 10 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», стають об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. Власникам квартир немає необхідності створювати з цією метою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку. Набуте громадянами право на квартири державного житлового фонду та належні до них допоміжні приміщення є непорушним (стаття 41 Конституції України, забезпечується державою і захищається судом (стаття 55 Конституції України) /п. 4.2мотивувальної частини зазначеного Рішення/. Відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і т.ін. Таким чином, питання щодо згоди власників квартир - співвласників допоміжних приміщень багатоквартирного будинку - на надбудову поверхів, улаштування мансард і т.ін. з використанням при цьому конструктивних елементів будинку, як і на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо), має вирішуватися відповідно до законів про власність та інших законів України, передусім Цивільного кодексу України /п. 4.3 мотивувальної частини зазначеного Рішення/. Відповідно до п. 1 резолютивної частини вказаного рішення КСУ, в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" треба розуміти так: 1.1. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. 1.2. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. 1.3. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Згідно мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.11.2011 року №14-рп/2011 у справі №1-22/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_16 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація є підставою набуття права власності на об'єкти державного майна. Законами України визначено й інші підстави набуття вказаного права, у тому числі укладення цивільно-правових угод. Так, за Цивільним кодексом України підставами набуття права приватної власності є купівля-продаж (стаття 655), міна (стаття 715), дарування (стаття 717), довічне утримання (стаття 744)), спадкування (стаття 1216) тощо. Згідно з Житловим кодексом Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом (частина третя статті 9). Отже, приватизація, купівля-продаж, спадкування, інші цивільно-правові угоди є однаковими юридично значимими підставами набуття права власності на квартиру. Зі змісту пункту 2 статті 10 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» вбачається, що в ньому не встановлено обмежень щодо набуття права власності на допоміжні приміщення будинку залежно від підстав набуття права власності на житло. Наведене відповідає Конституції України та узгоджується з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в Рішенні від 2 березня 2004 року №4-рп/2004, згідно з якою у багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями (абзац перший підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини). У названому рішенні Конституційний Суд України серед власників квартир багатоквартирного будинку виокремив осіб, що мають право володіти і користуватися квартирою в будинку державного житлового фонду, власників квартир, набутих із правочинів або в порядку спадкування та в інший не заборонений законом спосіб (п. 2 мотивувальної частини зазначеного Рішення). Відповідно до частини другої статті 382 Цивільного кодексу України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку (п. 3 мотивувальної частини зазначеного Рішення). За законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям "мешканці" треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб'єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об'єкт - допоміжні приміщення (п. 4 мотивувальної частини зазначеного Рішення). Відповідно до п. 1 резолютивної частини вказаного рішення КСУ, в аспекті конституційного звернення положення пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року №2482-XII зі змінами необхідно розуміти так, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

Як про те встановлено ст. 112 ЦК УРСР /від 18.07.1963 р./ (чинного на час виникнення спірних правовідносин), майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Відповідно до п. 19 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. №572 «Про механізм впровадження Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"» (ОСОБА_9 змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 1994 року №316), переобладнання і перепланування жилих і підсобних приміщень, балконів і лоджій власниками квартир, наймачами і орендарями може провадитися лише з метою поліпшення благоустрою квартири за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку.П. 26 зазначених Правил встановлено, що сходові клітки, ліфтові шахти, горища, підвали та інші допоміжні приміщення будинків повинні утримуватися в чистоті, не захаращуватися, закриватися на замки. Себто, горища віднесені до допоміжних приміщень будинку.

Розпорядженням Виконавчого комітету Львівської міської ОСОБА_4 народних депутатів від 18.07.1995 р. №469 «Про затвердження розпорядження голови ОСОБА_8 районної адміністрації "Про передачу квартир у власність громадян" від 17.07.1995 №453» на виконання Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 р. відповідно до рішення міськвиконкому від 14.12.1994 р. №153 затверджено розпорядження голови ОСОБА_8 районної адміністраціївід 17.07.1995 №453 «Про передачу квартир у власність громадян». П. 7 додатку до зазначеного розпорядження районної адміністрації передано у власність ОСОБА_17 двохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_9/а. Себто, ОСОБА_17 набув права приватної власності на квартиру №14а та спільної сумісної власності поряд з іншими мешканцями будинку на допоміжні приміщення зазначеного багатоквартирного житлового будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у м. Львові, в тому числі на спірне горищне приміщення площею 45,00 кв.м. у ярусі мезоніну будинку, у 1995 році, ще до видання виконавчими органами міської ради оскаржуваних актів. Як про те вбачається із витребуваної із ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» та оглянутої судом реєстраційної справи за адресою: АДРЕСА_10, на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.2000 року, посвідченого Першою Львівською держнотконторою та зареєстрованого за №7-3531, право власності на зазначену квартиру набула ОСОБА_18 (аркуші реєстраційної справи 3, 6, 10, 12, 20, 25). На підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.07.2013 року, укладеного між ОСОБА_18 та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_19 та зареєстрованого в реєстрі за №707, позивач ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 8).

При цьому, із наданої відповідачем районною адміністрацією міської ради на вимогу суду документації, на підставі якої ОСОБА_8 районною адміністрацією Львівської міської ради народних депутатів були винесені розпорядження від 29.08.1996 р. за №841 та від 12.12.1996 р. за №1229, вбачається відсутність погодження рішень із власником квартири №14а в будинку №11 по вулиці Саксаганського (а.с. 105, 107).

Відповідно до Державних будівельних норм України ДБН.А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Основні положення» (чинних на момент виникнення спірних правовідносин), що встановлювали порядок, основні вимоги і умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів незалежно від їх форми власності та призначення, способів проведення будівельних робіт і поширювалися на нове будівництво, розширення, реконструкцію, технічне переозброєння, реставрацію, капітальний ремонт об'єктів - будівель, споруд, приміщень підприємств, їх окремих черг, пускових комплексів, - закінчені будівництвом і підготовлені до експлуатації відповідно до затвердженого проекту об'єкти підлягали введенню в експлуатацію в порядку, який встановлений чинним законодавством (п. 1.1 Загальних положень). Однак, ОСОБА_8 районною адміністрацією при винесенні оскаржуваних розпоряджень не було прийнято до уваги, що всупереч висновкам міжвідомчої комісії та вимогам розпорядження районної адміністрації від 29.08.1996 р. №841, роботи із перепланування (реконструкції) квартири №16а так і не були зареєстровані в інспекції Держархбудконтролю.

Розпорядження ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів від 29.08.1996 р. за №841 як ненормативно-правовий акт індивідуальної дії одноразового застосування так і не вичерпав своєї дії фактом його виконання, адже повною мірою не був виконаний відповідачкою ОСОБА_2 з огляду на невідповідність перепланованої квартири проектним пропозиціям, вказаним висновкам міжвідомчої комісії та розпорядженню районної адміністрації, оскільки після перепланування квартири продовжувала складатися із двох житлових кімнат площами 15,9 кв.м. та 18,8 кв.м., кухні площею 15,8 кв.м., коридору площею 7,0 кв.м., ванни площею 8,4 кв.м., туалету площею 0,6 кв.м. та приєднаної площі горищного приміщення, зазначеного як комора площею 45,0 кв.м. (згідно даних технічного паспорта на приватизовану квартиру АДРЕСА_11, складеного ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 26.09.2011 р. /інвентарний номер 932/ - а.с. 20; аркуш реєстраційної справи 10).

Ч. 3 ст. 17 Закону УРСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури» від 13.07.1978 року №3600-ІХ (далі - Закон УРСР №3600) було визначено, що переліки пам'яток місцевого значення затверджуються виконавчими комітетами обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) ОСОБА_4 народних депутатів.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року №1805-ІІІ (далі - Закон №1805) передбачено, що об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури відповідно до Закону УРСР №3600, визнаються пам'ятками відповідно до цього Закону.

Будинок №11 на вул. П. Саксаганського у м. Львові включено в перелік памяток містобудування і архітектури місцевого значення Львівської області, згідно з рішенням Львівського облвиконкому «Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають наукову, історичну, містобудівельну і художню цінність» від 05.07.1985 р. №381 Охоронний №289.

Ст. 5 Закону УРСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури» встановлено, що продаж, дарування або інше відчуження пам'яток історії та культури допускається з обов'язковим попереднім повідомленням державних органів охорони пам'яток.

Відповідно до п. 19 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», ремонт, реконструкція і реставрація будинків, віднесених в установленому порядку до пам'яток історії та культури, провадяться з відома державних органів охорони пам'яток і під їх контролем.

Водночас, відповідачами не представлено суду доказів на підтвердження повідомлення та погодження реконструкції квартири №16а із визначеними законом органами охорони пам'яток.

Відтак, на переконання суду, розпорядження ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів від 29.08.1996 р. №841, п. 18 додатку до розпорядження ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів від 12.12.1996 року №1229, розпорядження Виконавчого комітету Львівської міської ОСОБА_4 народних депутатів від 13.12.1996 року №930, - прийняті, а Свідоцтво №Г-11297 про право власності на квартиру від 13.12.1996 виданеіз порушенням ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 41 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 р. №56 (із змінами та доповненнями, внесеними наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.08.1994 року №72), ст. 41 Конституції України, п.п. 19, 26 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. №572 «Про механізм впровадження Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"» (ОСОБА_9 змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 1994 року №316), Державних будівельних норм України ДБН.А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Основні положення», оскільки орган місцевого самоврядування та його виконавчі органи не мають права без згоди власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку розпоряджатися чи вчиняти інші дії стосовно допоміжних приміщень багатоквартирного житлового будинку. Таким чином, дії виконавчих органів Львівської міської ради народних депутатів (ОСОБА_8 районної адміністрації, Виконавчого комітету, Відділу приватизації державного житлового фонду) щодо припинення права власників, співвласників, наймачів, орендарів житлових і нежитлових приміщень будинку на горищне приміщення площею 45 кв.м. як приміщення загального чи допоміжного використання шляхом передачі його у власність ОСОБА_11 та членам її сім'ї ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_6, - видаються протиправними/незаконними, а рішення, прийняті на їх виконання підлягають скасуванню.

Зазначені позиції узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у судових рішеннях у подібних правовідносинах (ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 березня 2004 року /Вісник Верховного Суду України. 2004. - №8(48). С.11-12/) та Європейськогосудузправлюдини(рішення від10 лютого 2010 рокуусправі«Серявін та інші проти України»).

Згідно правової позиції Верховного Суду України (у справі №6-33цс15), аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим обєктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Ст. 1216 ЦК визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до правових позицій, наведених у п. 3.1. ОСОБА_20 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Відтак, судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об'єкт нерухомості спадкодавцеві (п. 3.3).

З огляду на наведене Свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.11.2011 року, видане державним нотаріусом Третьої макіївської державної нотаріальної контори та зареєстроване в реєстрі за №1-684, ОСОБА_2 на 1/4 частину квартири №16а у будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у місті Львів як спадкове майна після смерті ОСОБА_12 Гервазієвича, що помер 23.11.2010 року, та - прийняте 17.12.2011 року реєстратором ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» рішення про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності - ? ідеальну частку зазначеної квартири за ОСОБА_2, слід визнати відповідно - недійсним та - протиправним/незаконним і скасувати в частині права на горищне приміщення площею 45,00 кв.м. у ярусі мезоніну будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у місті Львові.

Матеріалами справи підтверджено доводи позивача про те, що про розпорядження ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів від 29.08.1996 р. №841 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_11О.», яким заявниці було надано дозвіл на влаштування житла на площі частини горища згідно поданих проектних пропозицій, та послідуючі акти, прийняті на його виконання, довідався із відповіді на адвокатський запит юридичним управлінням Львівської міської ради адвокату ОСОБА_13 від 11.12.2015 року за №1104/вих-1943, відтак, лише від 11.12.2015 року міг ознайомитися в юридичному управлінні міської ради та бюро технічної інвентаризації із оскаржуваними актами та матеріалами технічної інвентаризації, довідатися про незаконність приватизації та оформлення свідоцтва про право приватної власності на квартиру №16а з огляду на включення до її площі частини допоміжних приміщень багатоквартирного житлового будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у місті Львові (а.с. 196). Відтак, враховуючи норми ст.ст. 257, 261, 268, 391 ЦК України та розяснення, надані в п. 7 Інформаційного листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвід 28.01.2013 за №24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», п. 2.2 Постанови Пленуму ВГС від 29.05.2013 за №10, правову позицію, висловлену Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-2469цс16, суд визнає причини пропуску строку позовної давності оскарження актів та свідоцтва поважними та приходить до переконання про необхідність захисту порушеного права.

Визначаючи юрисдикцію за звязком вимог, котрі захищають порушене право й усувають наслідки порушення, та беручи до уваги розяснення, надані у п.п. 3, 21, 26, 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», суд приходить до переконання, що даний спір втратив публічно-правовий характер, а тому ця справа всупереч доводів відповідачки не підлягає вирішенню у відповідності з КАС України, спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного права, а спір повинен розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Як убачається із п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 р. №18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), судовий захист є одним із засобів правової охорони. Конституційним Судом України у зазначеному Рішенні надано тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відтак, зясувавши характер, суть та підстави заявлених позовних вимог, норми права, якими вони регулюються, давши належну правову оцінку зібраним у справі доказам та поясненням сторін у їх сукупності, суд приходить до переконання про підставність позовних вимог позивача, а тому позов ОСОБА_5 слід задоволити повністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 16, 57-61, 169, 208, 209-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_5 задоволити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів від 29.08.1996 р. №841 «Розгляд заяви гр. ОСОБА_11О.».

Визнати приватизацію квартири №16-а незаконною в частині приватизації приміщення на горищі площею 45,00 кв.м. у ярусі мезоніну будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у м. Львові.

Визнати протиправним та скасувати п. 18 додатку до п. 1 розпорядження ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів від 12.12.1996 року №1229 «Про передачу квартир у власність громадян» в частині передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_11 (уповноважений власник), ОСОБА_12 Гервазієвича, ОСОБА_7, ОСОБА_6 приміщення на горищі площею 45,00 кв.м. у ярусі мезоніну будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у м. Львові.

Визнати протиправним та скасувати п. 1 розпорядження Виконавчого комітету Львівської міської ОСОБА_4 народних депутатів від 13.12.1996 року №930 «Про затвердження розпорядження голови ОСОБА_8 районної адміністрації "Про передачу квартир у власність громадян" від 12.12.96 №1229» в частині затвердження п. 18 додатку до п. 1 розпорядження ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів від 12.12.1996 року №1229 «Про передачу квартир у власність громадян» в частині/щодо передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_11 (уповноважений власник), ОСОБА_12 Гервазієвича, ОСОБА_7, ОСОБА_6 приміщення на горищі площею 45,00 кв.м. у ярусі мезоніну будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у м. Львові.

Визнати Свідоцтво №Г-11297 про право власності на квартиру від 13.12.1996, видане виконавчим комітетом Львівської міської ОСОБА_4 народних депутатів, яким посвідчено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1/а належить на праві спільної сумісної власності гр. ОСОБА_11, ОСОБА_12 Гервазієвичу, ОСОБА_7, ОСОБА_6, - частково недійсним в частині приватизації приміщення на горищі площею 45,00 кв.м. у ярусі мезоніну будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у м. Львові.

Визнати Свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.11.2011 року, видане державним нотаріусом Третьої Макіївської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 та зареєстроване в реєстрі за №1-684, ОСОБА_2 на 1/4 частину квартири №16а у будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у місті Львів як спадкове майна після смерті ОСОБА_12 Гервазієвича, що помер 23.11.2010 року, - частково недійсним в частині права на горищне приміщення площею 45,00 кв.м. у ярусі мезоніну будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у місті Львові.

Визнати протиправним та скасувати прийняте 17.12.2011 року реєстратором Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» рішення про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності 1/4 ідеальну частку квартири №16а у будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у місті Львові за ОСОБА_2, - в частині державної реєстрації права приватної спільної часткової власності на горищне приміщення площею 45,00 кв.м. у ярусі мезоніну будинку №11 по вулиці Саксаганського П. у місті Львові.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя Лялюк Є.Д.