АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції: Лопатюк Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 26 083 (двадцять шість тисяч вісімдесят три) грн. 44 коп.

Вирішене питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином., про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що між сторонами 09.02.2006 року укладено договір №SAMDN4791, за яким ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 1 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на умови договору, поставивши свій підпис.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому Договором.

Відповідач порушив свої зобов'язання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.07.2013 року становить 26 083 грн. 44 коп., яка складається з: 4 989 грн. 49 коп. - заборгованість за кредитом, 19 375 грн. 69 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. (фіксована частина штрафу) та 1 218 грн. 26 коп. (процентна складова штрафу).

На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, яка утворилась в результаті невиконання останнім договірних зобов'язань, а також судовий збір.

Судом встановлено, що 09.02.2006 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір №SAMDN4791, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 500 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду з умовами договору, про що свідчить його підпис у заяві, отримав кредит в сумі 1 500 грн. 00 коп. на умовах повернення, строковості та платності. З підписанням договору відповідач засвідчив, що ознайомлений з правилами та тарифами, зобов'язався належним чином використати кредитні кошти і повернути їх відповідно до умов даного договору, забезпечити своєчасне повернення одержаних кредитних коштів, сплачувати нараховані проценти та належне виконання інших умов даного договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за договором, заборгованість по кредиту не сплатив, в зв'язку з чим станом на 31.07.2013 року сума заборгованості становить 26 083 грн. 44 коп., яка складається з: 4 989 грн. 49 коп. - заборгованість за кредитом, 19 375 грн. 69 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина штрафу) та 1 218 грн. 26 коп. (процентна складова штрафу).

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 листопада 2013 року, задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та стягнуто з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором на загальну суму 26 083 грн. 44 коп., а також судовий збір в сумі 260 грн. 83 коп. (а.с.40-41).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 8 вересня 2014 року, задоволено заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду, вищевказане заочне рішення - скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку в судове засідання.

В судовому засіданні відповідачем не спростовано обставини, викладені позивачем та не надано належних доказів та заперечень проти позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з обґрунтованості та доведеності вимог належними доказами..

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Крім того, виходячи зі змісту ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано квитанції, за якими проводилось погашення боргу, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, судом дані квитанції оглядалися, їм надана належна оцінка у сукупності з іншими доказами по справі, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, копії зазначених квитанції додані відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення від 27 листопада 2013 року та приєднані до матеріалів справи (а.с. 55-67).

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом не враховано, що сторонами укладався договір на видачу кредиту у розмірі 1500 грн., а стягнуто з відповідача суму у розмірі 26083 грн. 44 коп., оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Так, судом встановлено, що на підставі кредитного договору, укладеного між сторонами 9 лютого 2006 року, ОСОБА_3 надано кредит у розмірі 1500 грн., 12 квітня 2007 року збільшено кредитний ліміт до 5000 грн. (а.с. 94).

Розмір заборгованості відповідає наданому розрахунку з урахуванням умов кредитного договору.

Колегія суддів не може погодитись і з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано рішення Конституційного Суду України по справі № 1-12,13 від 11 липня 2013 року щодо нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, оскільки у спірних правовідносинах позивачем ставилось питання щодо стягнення кредитної заборгованості, яка складалась з тіла кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та штрафів. В даному випадку відсотки за користування кредитом не є неустойкою в розумінні ст. 624 ЦК України, а розмір зазначених відсотків визначено сторонами при укладанні кредитного договору, який сторонами не оспорювався та є діючим і на момент ухвалення рішення суду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 подав заяву про застосування строків позовної давності.

Проте, колегія суддів не приймає до уваги дану заяву, оскільки до суду першої інстанції відповідач з такою заявою не звертався.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, яка викладена у справі № 6-246цс14, за змістом частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України), тому заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Апеляційним судом на стадії апеляційного провадження правомірно та у межах наданих повноважень застосовується позовна давність за заявою, зробленою стороною у спорі під час розгляду справи в суді першої інстанції, до ухвалення рішення по суті спору.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді