Справа № 639/298/16-ц
Провадження № 2/639/783/16
07 вересня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Шиянова Л.О.
за участю секретаря - Крбеян К.О.
представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди -
13 січня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). Під час розгляду справи позивач просив стягнути з відповідачаОСОБА_3 суму відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 39 646 грн. 35коп., суму франшизи - 500 грн.00 коп., суму сплачену в ХНДІСЕ за проведення експертизи 1107грн.00коп., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., а також судові витрати,а саме судовий збір 527 грн. та 3000,00 грн. витрати на правову допомогу, витрати на телеграму страховій компанії -73грн.98коп., витрати на телеграму про виклик відповідача на товарознавчу експертизу 70грн.98коп., витрати на підприємстві "Фрунзе-Авто" 1300.00грн.
Розмір фактичної шкоди, нанесеної позивачу внаслідок пошкодження його майна, автомобіля Hyundai Accent реєстраційний № НОМЕР_2, складає 83 644.55 грн., що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 9804 Харківського НДІ судових експертиз ім Засл. проф. Бокаріуса М.С. від 08.12.2015г. Вартість проведеної експертизи становить 1107грн.00 коп., що була оплачена позивачем.
Також в зв'язку з пошкодженням автомобіля діями відповідача ОСОБА_2 було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 10 000 гривень, на підтвердження чого посилається на те, що внаслідок пошкодження автомобіля був позбавлений можливості користуватися своїм майном, також доводилося нести додаткові витрати пов'язані з обігом в мед. установи., виклики таксі. Автомобіль позивачу був вкрай необхідний з огляду на характер його роботи. З метою ремонту автомобіля, оплати судових і експертних витрат йому доводилося позичати гроші у своїх родичів і знайомих, що завдавало незручності, моральні та душевні страждання. З вини відповідача порушилися життєві плани і звичайний ритм позивача, а також членів його родини.
У зв'язку з викладеним, позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Позивач та його представник в судове засідання з'явилися, але надали до суду заяву про слухання справи за їх відсутності, позов просили задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач в судове засідання неодноразово не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, розгляд справи з травня місяці переносився за заявами відповідача 30.05,09.08,01.09. 2016 року ( а.с.67,76, 80). 07.09.2016 року відповідач знову подав заяву про перенесення розгляду справи, надав письмові заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити. ( а. с. 83,84-86). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів( постановляє заочне рішення). При таких обставинах, зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи матеріалів та письмових доказів.
Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
07.09.2015 р. о 13 год 40 хв. відповідач ОСОБА_3 керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer реєстр. № НОМЕР_4 по вул. Мироносицькій при проїзді нерегульованого перехрестя з вул. Петровського не виконав правила дорожнього знака 2.1 "Дати дорогу" і продовжив рух, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем Hyundai Accent, реєстраційний № НОМЕР_2 з подальшим зіткненням з автомобілем ВАЗ-2110 держ. № НОМЕР_6. У зв'язку з чим автомобілі отримали механічні пошкодження та заподіяні матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 10.1 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 12.10.2015 року водія ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.( а.с.10).
Згідно матеріалів справи цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «Граве Україна».
Розмір фактичної шкоди, нанесеної позивачу внаслідок пошкодження його майна, автомобіля Hyundai Accent реєстраційний № НОМЕР_2, складає 83 644.55 грн., що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 9804 Харківського НДІ судових експертиз ім Засл.проф. Бокаріуса М.С. від 08.12.2015г. Вартість проведеної експертизи становить 1107грн.00 коп., що була оплачена позивачем (а.с.12- 25).
Крім того, в зв'язку з ДТП ОСОБА_2поніс наступні витрати: оплатив квитанцію про виклик представника страхової компанії ПрАТ СК "Граве Україна" при проведенні автотоварознавчої експертизи від 09.10.2015 р.- 73грн.98коп.; оплатив квитанцію про виклик відповідача ОСОБА_6 на проведення автотоварознавчої експертизи від 09.10.2015г. в сумі 70грн.98коп.; оплатив оцінку калькуляцію автомобіля Hyundai Accent реєстраційний № НОМЕР_2 на підприємстві Фрунзе - Авто, що становить 1300 грн.00коп. ( а.с.32,33,34-35)
Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
У відповідності до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об'єкта буде зобов'язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов'язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об'єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Дані висновки підтверджуються і роз'ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».
Відповідно до статті 1194 ЦК та п. 16 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Стосовно відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.
Відповідно до роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача відшкодування матеріальної шкоди обґрунтовані та підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 39 646 грн. 35коп.
При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачеві, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення та вимог розумності і справедливості і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 5000 грн.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати на правову допомогу. Так вказані витрати підтверджені належним чином, а саме : договором про надання юридичної допомоги фізичній особі б/н від 22.12.2015 року та квитанцією № 1186 від 22.12.2015 р. про сплату позивачем вказаних витрат у розмірі 3000,00 грн. ( а.с.36-40), тому суд задовольняє позовні вимоги позивача у цій частині.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,79,88,169,208,209, 212-215,218, 224-226 ЦПК України; ст.ст.23,1166,1167,1187 1194 ЦК України; п. 16 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.
Позивачем рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.
Суддя Л.О. Шиянова