Справа № 525/1004/14-ц
Провадження №2-др/525/3/16
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.08.2016 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про постановлення додаткового рішення (щодо стягнення судових витрат) за заявою позивача ОСОБА_1 в цивільній справі за уточненим (збільшеним) позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заповіту ОСОБА_5 від 10.03.2006 року недійсним та визнання права власності в порядку спадкування, -
Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17.06.2016 року уточнені (збільшені) позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заповіту ОСОБА_5 від 10.03.2006 року недійсним та визнання права власності в порядку спадкування було задоволено; визнано заповіт, складений 10 березня 2006 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на імя ОСОБА_2 та посвідчений секретарем Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за №28 недійсним; в порядку спадкування за законом, визнано за ОСОБА_1, як за спадкоємицею за законом відповідно до ст.1266 ЦК України, після померлого 16 січня 2014 року ОСОБА_5 на долю батька ОСОБА_7 (сина ОСОБА_5С.), який помер 8 травня 2003 року, право власності на земельну ділянку площею 3,58 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, кадастровий номер :00:002:0194, що належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 15 лютого 2006 року Великобагачанською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 34; в порядку спадкування за законом, визнано за ОСОБА_1, як за спадкоємицею за законом відповідно до ст.1266 ЦК України, після померлого 16 січня 2014 року ОСОБА_5 на долю батька ОСОБА_7 (сина ОСОБА_5С.), який помер 8 травня 2003 року, право власності на земельну ділянку площею 3,31 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, кадастровий номер :00:001:0186, що належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 15 лютого 2006 року Великобагачанською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 35 (т.2 а.с.а.с.212-217).

З матеріалів справи вбачається, що вказане рішення суду не набрало законної сили, відповідачами у справі на нього подані апеляційні скарги.

06.07.2016 року до Великобагачанського районного суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій вона просила стягнути з відповідачів у справі понесені нею судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, а саме проведення судової експертизи (т.3 а.с.1). 21.07.2016 року розгляд заяви ОСОБА_1 було перенесено на 18.08.2016 року в звязку з відсутністю повідомлення представника позивача ОСОБА_8 про день і час судового засідання.

В судове засідання 18.08.2016 року позивач ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не зявилися, вони повідомлені рекомендованою кореспонденцією про день і час розгляду питання про винесення додаткового рішення у справі (т.3 а.с.а.с.18-20). Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_10 в судове засідання 18.08.2016 року не зявилися, вони належним чином сповіщені рекомендованою кореспонденцією про день і час розгляду питання про винесення додаткового рішення у справі (т.3 а.с.а.с.21,23). Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Великобагачанського району ОСОБА_11 в судове засідання не зявився, дана сільська рада належним чином сповіщена про день і час судового засідання (т.3 а.с.22), від сільського голови ОСОБА_3 сільської ради до суду 19.07.2016 року надійшов лист про проведення судового засідання у його відсутність (т.3 а.с.10). В судове засідання також не зявилась третя особа приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу ОСОБА_4, вона належним чином сповіщалася про день і час проведення судового засідання, її неявка не перешкоджає вирішенню питання про постановлення додаткового рішення у справі.

Згідно ч.3 ст.220 ЦПК України присутність сторін не є обовязковою.

У звязку з неявкою сторін та третьої особи в судове засідання 18.08.2016 року, суд розглядає питання про винесення додаткового рішення, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у справі, вивчивши матеріали справи вважає, що заява ОСОБА_1 від 06.07.2016 року про постановлення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з позовної заяви позивача ОСОБА_1, що надійшла до суду для розгляду 08.09.2014 року, даний позивач просила визнати недійсним заповіт, укладений ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 від 10.03.2006 року, зареєстрований ОСОБА_3 сільською радою Великобагачанського району Полтавської області, реєстровий №28 (т.1 а.с.а.с.2-5).

23.10.2014 року позивач ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій вона збільшила позовні вимоги і просила також визнати за нею, ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за законом на дві земельні ділянки площею 3,5817 га для ведення товарного с/г виробництва, яка знаходиться на території ОСОБА_3 сільської ради (кадастровий №:00:002:0194) та площею 3,3093 га для ведення товарного с/г виробництва, яка знаходиться на території ОСОБА_3 сільської ради (кадастровий №:00:002:0186) - пункти 3 та 4 прохальної частини заяви про збільшення позовних вимог (т.1 а.с.а.с.67-69).

Ухвалою Великобагачанського районного суду від 23.10.2014 року, у прийнятті до розгляду в межах даної цивільної справи та заявлених первинних позовних вимог ОСОБА_1 щодо пунктів 1 та 2 прохальної частини заяви про збільшення позовних вимог відмовлено (т.1 а.с.75) (так як вони не входять до предмету спору по даній цивільній справі).

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 23.10.2014 року за клопотанням позивача в порядку ст.33 ЦПК України ОСОБА_3 сільську раду Великобагачанського району Полтавської області залучено до участі у справі в якості співвідповідача, а в порядку ст.34 ЦПК України замінено третю особу у справі Великобагачанську державну нотаріальну контору на приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу ОСОБА_4 (т.1 а.с.72).

При постановленні рішення у справі від 17.06.2016 року, яким уточнені (збільшені) позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області були задоволені, питання про стягнення судових витрат у даній справі стороною позивача не ставилося і судом не вирішувалось.

Згідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

За загальним правилом ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухвалені рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. У зв'язку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі.

Відповідно до п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами), якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

З досліджених в ході судового розгляду цивільної справи №525/1004/14-ц матеріалів справи та доказів вбачається, що позивач ОСОБА_1 сплачувала судовий збір з урахуванням заявлених нею позовних вимог, що підтверджується оригіналами квитанції, які наявні в матеріалах справи і були досліджені судом в ході розгляду по суті позовних вимог ОСОБА_1 до 17.06.2016 року (тобто до постановлення рішення у справі по суті заявлених збільшених позовних вимог): 13.08.2014 року сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (т.1 а.с.1), 23.10.2014 року сплачено судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. (т.1 а.с.66), 15.06.2016 року доплаченого судовий збір в сумі 1120 грн. (т.2 а.с.197).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 16.12.2014 року за клопотанням сторони позивача ОСОБА_1 у справі призначалась судово-почеркознавча експертиза, проведення якої доручалось експертам Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім.засл.професора ОСОБА_12 (т.1 а.с.а.с.185-186).

З рахунку №240 від 28.01.2015 року Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім.засл.професора ОСОБА_12 на імя ОСОБА_1 вбачається, що вартість проведення вищевказаної експертизи складає 3075 грн. (т.1 а.с.226). Однак, в ході судового розгляду цивільної справи №525/1004/14-ц та дослідження матеріалів справи до 17.06.2016 року стороною позивача (ні ОСОБА_1, ні її представниками) суду не надавалися оригінал квитанції (платіжне доручення тощо) або їх завірені належним чином фотокопії про оплату вартості вищевказаної експертизи; не надавалася така квитанція (платіжне доручення тощо) і при розгляді питання про постановлення додаткового рішення у справі за заявою позивача ОСОБА_1М . Тобто, в ході судового розгляду справи по суті заявлених позовних вимог (до 17.06.2016 року) дані документи як докази на підтвердження понесених судових витрат (зокрема, щодо сплати за проведення судово-почеркознавчої експертизи) стороною позивача суду не надавалися і не досліджувалися.

Також, зматеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 30.06.2015 року за клопотанням сторони позивача ОСОБА_1 у справі призначалась посмертна судово-психіатрична експертиз, проведення якої доручалось лікарям-експертам Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцева (т.2 а.с.а.с.32-33).

З листа №2079 від 30.09.2015 року Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцева вбачається, що вартість проведення даної експертизи складає 1505 грн.80 коп. (т.2 а.с.66). Однак, в ході судового розгляду цивільної справи №525/1004/14-ц та дослідження матеріалів справи до 17.06.2016 року (до постановлення рішення у справі), стороною позивача (ні ОСОБА_1, ні її представниками) суду не надавалися оригінал квитанції (платіжне доручення тощо) або їх завірені належним чином фотокопії про оплату вартості вищевказаної експертизи; не надавалася така квитанція (платіжне доручення тощо) і при розгляді питання про постановлення додаткового рішення у справі за заявою позивача ОСОБА_1М . Тобто, в ході судового розгляду справи по суті заявлених позовних вимог (до 17.06.2016 року) дані документи як докази на підтвердження понесених судових витрат (зокрема, щодо сплати за проведення посмертної судово-психіатричної експертизи) стороною позивача суду не надавалися і не досліджувалися.

Отже, виходячи з вищевикладеного, з урахуванням обєктивного підтвердження витрат ОСОБА_1 (щодо сплати судового збору) та належне дослідження в ході судового розгляду справи (до 17.06.2016 року) витрат, повязаних з розглядом справи в частині сплати судового збору на загальну суму 1607 грн.20 коп. (243,60+243,60+1120), з урахуванням положень ч.1 ст.88 ЦПК України та розяснень, що викладені в п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами), дані понесені позивачем у справі витрати необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідачів у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сільської ради Великобагачанського району в рівних частках по 803 грн. 60 коп. з кожного.

Виходячи з розяснень, що містяться в абзаці 2 п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами) та того, що позивачем у справі та її представниками в ході судового розгляду справи по суті заявлених позовних вимог (до 17.06.2016 року) та при розгляді питання про постановлення додаткового рішення у справі документи як докази на підтвердження понесених судових витрат (щодо сплати за проведення судово-почеркознавчої та посмертної судово-психіатричної експертизи) - оригінали квитанцій (платіжні доручення тощо) або їх завірені належним чином фотокопії про оплату вартості вищевказаних експертиз суду не надавалися і не досліджувалися, то необхідно в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 06.07.2016 року про постановлення додаткового рішення (в частині стягнення судових витрат за проведення судових експертиз у справі) відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.79,84,88,197,п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер суду невідомий, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жит. ІНФОРМАЦІЯ_6 судові витрати у справі (витрати по сплаті судового збору) в розмірі 1607 грн.20 коп., по 803 грн.60 коп. з кожного.

В іншій частині заяви ОСОБА_1 від 06.07.2016 року про постановлення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі - відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя