Рішення

Іменем України

Справа № 712/6590/16-ц

Провадження 2/712/1672/16

14 вересня 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого /судді - МАРЦІШЕВСЬКОЇ О.М.

при секретарі Вдовенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення річних, інфляційних та процентів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 31.05.2013 року відповідачу надала у позику 6600 грн., а відповідач зобовязався повернути позику до 30.06.2013 року, однак взятого на себе зобов'язання не виконав. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 15.09.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 та користь ОСОБА_1 суму позики в сумі 6600 грн, інфляційні 712,06 грн, 3% річних 195,83 грн., судові витрати. Оскільки відповідач грошове зобов'язання за договором позики не виконав до даного часу, на підставі ст.651 ЦК України просить стягнути з відповідача 5134,41 грн. інфляційні збитки, 377,55 грн. 3% річних та 3116,68 грн.- процентів за користування , також судові витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. та судовий збір.

В наданій суду заяві представник позивачки позов підтримав, просив суд позов задовлити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства.

Відповідно до договору позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості ( ст.1046 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 31.05.2013 року відповідач отримав у позивачки кошти в сумі 6600 грн., які зобовязався повернути до 30.06.2013 року, що підтверджено наданою відповідачем розпискою, однак взятих на себе зобовязань в повному обсязі не виконав.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 15.09.2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено вимоги позивача частково та стягнуто з ОСОБА_2 та користь ОСОБА_1 кошти в сумі 6600 грн, інфляційні 712,06 грн, 3% річних 195,83 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн., всього 7751,40 грн. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України 18.09.2013 року у справі № 6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ЦК України). На підтвердження укладення між сторонами договору позики та його умов суду надана розписка позичальника, що відповідає ч.2 ст.1047 ЦК України.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що відповідачем була надана розписка як борговий документ, що підтверджує укладення договору позики та прийняття позичальником відповідних зобов'язань. Написанням розписки про отримання позики, фактом отримання і використанням позики на свій розсуд позичальником підтверджено, що останній у повному обсязі сприймав умови договору і прийняв на себе зобов'язання щодо їх виконання. Договір є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ, якщо інший розмір процентів не переждбачений договором.

Відповідно до розрахунку боргу за договором позики заборгованість відповідача за період прострочення з 01.07.2013 року по 22.05.2016 року становить 8628, 64 грн., в тому числі 5134,41 грн., 377,55 грн. 3% річних, 3116,68 грн.ю проценти, 5134,41 грн. інфляційні збитки.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки обгрунтовані на законі та відповідають умовам укладеного сторонами договору.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені судові витрати, до яких згідно з ст.84 ЦПК України відносяться судові витрати по оплаті правової допомоги, тому до стягнення з відповідача підлягають понесені позивачкою судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551,20 грн. та 500 грн. на оплату надання правової допомоги, всього 1051,20 грн.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачене ст.224 ЦПК України. Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст., 16, 190, 264 526, 527, 530, 611, 625, 1047, 1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 862828,64 грн., судові витрати в сумі 1051,20 грн., всього 9679,84 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції в 10-ти денний строк з моменту проголошення, відповідачем у випадку залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий