Справа № 344/2049/16-ц
Провадження № 2/344/2792/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Польської М.В.

при секретарі c/з Дзюбак Х.Б..

з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в лютому 2016 року суд з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю 1/2 частки будинку АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_4 не чинити опір та надати доступ до вищевказаного майна ОСОБА_2 та іншим особам, в тому числі для проведення всіх необхідних дій щодо виготовлення технічних та інших правовстановлюючих документів, стягнення судових витрат.

Позивач та його представник просили позов задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач заперечила щодо задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що попередньо згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 15.02.2006 року, власником домоволодіння АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_2 (а.с.6-7).

Однак, рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.08.2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01.12.2014р., житловий будинок АДРЕСА_1 був поділений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а саме виділено ОСОБА_2 в натурі частинку будинку - кімнату №1-3, кухню №1-2 та веранду І, а ОСОБА_4 відповідно кімнату №1-1, №1-4, кухню №1-6, коридор №1-5 (а.с.13-15, 42-45).

Відповідно до наявності поділу житлового будинку між колишнім подружжям, позивач мав намір виготовити технічний паспорт на виділену йому частину, отримати поштову адресу та зареєструвати таке право власності у встановленому порядку (а.с.17, 16), однак доступу за його поясненнями та доводами, до власної частки будинку він не має, а також не пускає відповідач і представників організації для обмірів його частки з виготовленням технічної документації.

Натомість відповідач в судових засіданнях усно заперечила створення таких перешкод позивачу, в т.ч. з підстав зазначених в письмовому запереченні. Суду пояснила, що даний спірний будинок був подарований їй ще до укладення шлюбу, а Свідоцтво про право власності на домоволодіння №7 по вул.. Живописна в с.Вовчинці видане ОСОБА_2 не було скасоване судом тільки з формальних підстав - спливу строків позовної давності (рішення від 26.05.2008р., залишено без змін), тому даний спір не був вирішений по суті. Окрім того позивач довший час не проживав у цьому будинку, не вкладав у дане майно, тому частку майна відповідачу може бути збільшено, залишивши позивачу щонайменшу частку.

Такі доводи відповідача суд відхиляє, оскільки обставини встановлені рішеннями судів не підлягають доведенню за ст..61 ЦПК України, а поділ житлового будинку вже проведено між колишнім подружжям, тому суд не визначає в дані й справі будь-які частки чи власність, а предметом спору є усунення перешкод у користуванні набутою за рішенням суду власністю.

За вимогами ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Разом з тим, вимоги позову в частині зазначення позивачем власності на 1/2 частку житлового будинку, не підтверджені набуття такої частки у вставноленому порядку в т.ч. за рішенням суду, тому суд, з встановлених обставин справи, вважає, що слід задовольнити вимоги щодо усунення перешкоди позивачу у користуванні його власністю, а саме: кімнатою 1-3 площею 14,5 м.кв., кухнею 1-2 площею 14,8 м.кв. та верандою І площею 10,8 м.кв. в будинку АДРЕСА_1 (а не 1/2 часткою будинку).

З врахуванням наявного спору, суд вважає доведеними позовні вимоги про створення перешкод зі сторони відповідача, в користуванні приміщень, що належать позивачу, це також і підтверджено наданими позивачем доказами, а саме звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів та перевірку його звернень.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

На підставі вищевказаного та ст. 391 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, власністю, а саме кімнатою 1-3 площею 14,5 м.кв., кухнею 1-2 площею 14,8 м.кв. та верандою І площею 10,8 м.кв. в будинку АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання відповідача ОСОБА_4, жительку АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, не чинити опір та надати доступ до вищевказаного майна ОСОБА_2 та іншим особам, в тому числі для проведення всіх необхідних дій щодо виготовлення технічних та інших правовстановлюючих документів.

Стягнути з ОСОБА_4, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн 20 коп.

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 23 серпня 2016 року.

Суддя Польська М.В.