УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., НагорнякаВ.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Головне управління Міністерства юстиції України, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до судуз позовом, у якому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 на спадкове майно, що складається з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка - ОСОБА_6, про що їй випадково стало відомо лише у березні 2015 року.

ОСОБА_4 зазначала, що 24 березня 2015 року звернулася до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_6, проте їй видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею був пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Оскільки у період з вересня по грудень 2014 року вона перебувала у Російській Федерації, а у період з 19 січня 2015 року по 6 березня 2015 року доглядала за сином, у якого були проблеми зі здоров'ям, просила позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 тривалістю один місяць, починаючи з часу набрання рішенням законної сили.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 задоволено, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї адвоката ОСОБА_5 - ОСОБА_7, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За приписами ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини, а тому визначив їй додатковий строк в один місяць для подання заяви до нотаріальної контори, починаючи з часу набрання рішенням законної сили.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року в справі №6-85цс12, дійшовши обґрунтованого висновку про те, що причини, на які ОСОБА_4 посилалась як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини не є такими, що пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для позивачки на вчинення цих дій; при цьому судом правильно зазначено, що у випадку відсутності інформації про смерть спадкодавця, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні та положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року в справі №6-1486цс15.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана