12.04.2016 Єдиний унікальний номер 205/8498/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Федченко В.М.,

при секретарях Бунакової С.О., Олексієнко О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради, Третя особа: ОСОБА_3 Державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/8 частку квартири в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Відповідача в особі ОСОБА_3 міської ради, Третя особа ОСОБА_3 Державна нотаріальна контора, про визнання за нею право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1, загальною плошею 33,7 кв.м., житловою 17,0 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_5, померлої 20 квітня 2015 року.

Звернення до суду мотивує тим, що вона є рідною донькою ОСОБА_5, померлої 20.04.2015 року. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2011 року по цивільній справі №2-489/11 за її матірю визнано право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2 загальною площею 33,7 кв.м, житловою 17,0 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого 07.09.2007 року.

ОСОБА_4 зазначає, що 20.04.2015 року її мати померла і вона як донька померлої є єдиною спадкоємицею. У визначен6ий законом строк вона звернулася до Третьої особи із заявою про прийняття спадщини і тому є такою, що прийняла спадщину в силу положень Цивільного кодексу України. До спадкового майна належить 1/8 частина вищезазначеної квартири.

Після спливу шестимісячного терміну позивачка звернулася до Третьої особи за от риманням Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову частину квартири.

Проте там їй стало відомо про те, що мати за життя після отримання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2011 року по справі №2-489/11 не здала вказане рішення до КП «ДМБТІ» і таким чином державна реєстраціяправа власності на спірне майно не була проведена .

На підставі вищевказаних обставин представник Третьої особи ОСОБА_7 винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій з рекомендацією вирішити дане питання в судовому порядку.

Оскільки на сьогодні позивачка не має можливості вирішити виникле питання в іншому, позасудовому, порядку, тому змушена звернутися з позовом до суду за захистом своїхправ. Просить суд задовольнити позов (а.с.2-4).

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала заявлені позовні вимоги, в тому числі й з підстав, викладених у позовній заяві. Просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Вважає їх законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Представник Відповідача ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги не визнала, просила суд залишити позов без задоволення. Невизнання позовних вимог мотивувала тим, що ОСОБА_4 не зверталася із зазначеним питаннями до Відповідача і тому її права з боку Відповідача не є порушеними.

Представник Третьої особи ОСОБА_3 дніпропетровська державна нотаріальна контора в судове засідання не явився. Надіслав до Суду листа від 16.03.2016 за №817/02-14 про неможливість прибути у судове засідання у звязку із виробничою завантаженістю та розгляд справи у відсутність представника нот контори відповідно до діючого законодавства (а.с.21).

Заслухавши пояснення ОСОБА_4, представника Відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Так, відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст.1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст.1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ст.1261 ЦК України упершу чергу право на спадкування за законом мають дружина, що пережила іншого з подружжя та рідні діти спадкодавця.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права спадщини (ч.3).

В судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_4 ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5)ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_9 та ОСОБА_5 (а.с.5).

Тобто, ОСОБА_4 є рідною донькою спадкодавця ОСОБА_5.

30.12.1988 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_10 та змінила своє прізвище на «Орлова», про що свідчить «Свідоцтво про укладення шлюбу» серії ІV-КИ №278849, видане 30.12.1988 року (а.с.6).

Згідно із рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2011 року по цивільній справі №2-489/11 за матірю ОСОБА_4 ОСОБА_5 визнано право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2 загальною площею 33,7 кв.м, житловою 17,0 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого 07.09.2007 року (а.с.7-8).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.04.2012 року вищезазначене рішення суду першої інстанції від 17.11.2011 року, яке було оскаржене позивачами ОСОБА_5 та ОСОБА_11, залишено без змін (а.с.9-10).

20.04.2015 року мати ОСОБА_4 ОСОБА_5 померла, про що свідчить «Свідоцтво про смерть» серії І-КИ №636381 від 24.04.2015 року, видане Відділом державної реєстрації смертей реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.11).

У звязку із цим ОСОБА_4 як донька померлої є єдиною спадкоємицею.

Після спливу шестимісячного терміну ОСОБА_4 звернулася до Третьої особи за отриманням Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову частину квартири.

При цьому було встановлено те, що мати ОСОБА_4 за життя після отримання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2011 року по справі №2-489/11 не здала вказане рішення до КП «ДМБТІ» і таким чином не провела державну реєстрацію на спірне майно.

Тому на підставі вищевказаних обставин представник Третьої особи ОСОБА_7 22.11.2015 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в якій ОСОБА_4 з метою вирішення вказаного питання було запропоновано вирішити дане питання в судовому порядку (а.с.12).

Перелічене свідчить про те, що проблема ОСОБА_4 полягає лише в тому, що її мати, отримавши за судовим рішенням від 17.11.2011 року право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2, за життя не зареєструвала своє право власності на зазначене нерухоме майно.

Як зазналося вище, згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За життя мати ОСОБА_4 була повинна обовязково зареєструвати своє право власності на отримане у спадок за заповітом нерухоме майно після смерті ОСОБА_6, померлого 07.09.2007 року.

З оглядом на викладене суд приходить до висновку, що охоронювані законом права та інтереси ОСОБА_4 є порушеними і тому підлягають захисту.

Суд не приймає заперечення представника Відповідача проти позову, вважає їх хибними і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам ст.1277 ЦК України та Закону України «Про місцеве самоврядування в України».

Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує з Відповідача в особі ОСОБА_3 міської ради (49000, м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, 75)на користь ОСОБА_4 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 487,20 грн., сплачений нею при зверненні до суду (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1217, 1218, 1261, 1277, 1296 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1, загальною плошею 33,7 кв.м., житловою 17,0 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_5, померлої 20 квітня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3 міської ради (49000, м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, 75) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок, сплачений нею при зверненні до суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Федченко В.М.