АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування ,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року позивач пред»явив даний позов до відповідача та зазначав,що 22.01.2014 року на автодорозі Київ-Суми сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1,яким керував позивач та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 ,внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів.

Посилаючись на те,що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», позивач просив стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на його користь недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 20500 грн., пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період прострочення з 24.04.2014 року по 01.06.2016 року в сумі 20718 грн.28 коп.,інфляційні втрати в розмірі 22008 грн.80 коп. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1769грн.25 коп. за цей же період.

Зазначає, що він 23.01.2014 року звернувся до страхової компанії із заявою про отримання страхового відшкодування і 23.04.2014 року отримав лист за вих..№793 про складання страхового акту №165-14К та прийняття рішення про виплату страхового відшкодування шляхом перерахування його за реквізитами,зазначеними у його заяві.

Лише 06.11.2014 року відповідач частково виплати в йому страхове відшкодування у розмірі 29 500 грн. від загальної суми 50 000 грн..

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17.08.2016 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 20500 грн. , пеню в сумі 19633 грн.16 коп.,інфляційні втрати в розмірі 16905 грн.89 коп. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1136грн.38 коп..

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає,що судом не правомірно стягнуто з відповідача 20500 грн. страхового відшкодування,оскільки,за умовами страхового полісу передбачено франшизу у розмірі 500 грн. Крім того на його думку на правовідносини,які виникли між сторонами не поширюється ч.2 ст.625 ЦК України.

Вислухавши доповідь судді,пояснення осіб,що з»явилися в судове засідання,обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено,що 22.01.2014 року на автодорозі Київ-Суми сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1,яким керував позивач та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 ,внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів.

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 14.02.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ст.124 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно з полісом №АС/4448424 від 20.08.2013 року обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно - правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія»,відповідно до умов якого ліміт відповідальності страховика за шкоду,завдану майну потерпілого становить 50 000 грн.,розмір франшизи не встановлено.

23.01.2014 року позивач повідомив страховика про настання страхового випадку і 04.03 2014 року подав заяву про отримання страхового відшкодування.

Зі страхового акту № 156-14 К розмір страхового відшкодування визначеного страховиком на підставі звіту №254/14,складеного суб»єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 і становить 49500 грн. за вирахуванням франшизи в розмірі 500 грн.

06.11.2014 року страховик перерахував позивачу лише 29500 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №103 від 06.11.2014 року та випискою по рахунку позивача в ПАТ « Укрсоцбанк».

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 20 500 грн.,пеню в розмірі 19633 грн.16 коп., суму інфляційних втрат в розмірі 16905 грн.89 коп. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1 136 грн.38 коп.,а всього 58175 грн.43 коп.,суд першої інстанції встановив та виходив з того,що відповідач частково виконав свій грошовий обов»язок перед позивачем,сплативши йому лише 29 500 грн. страхового відшкодування 06.11.2014 року,в зв»язку з чим відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач повинен нести цивільну відповідальність у вигляді оплати позивачу пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ,а також оплати інфляційних втрат та 3% річних за весь час прострочення грошового зобов»язання,як це передбачено ч.2 ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів вважає такий висновок суду відповідним обставинам справи та вимогам закону,який регулює правовідносини,що виникли між сторонами.

Доводи апеляційної скарги відповідача вказаний висновок не спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на те,що суд безпідставно при нарахуванні штрафних санкцій взяв суму боргу в 50 000 грн.,тоді як до цієї суми не входить розмір франшизи - 500 грн.,передбачений полісом № А С 444424,не впливає на правильність розрахунку пені,інфляційних втрат та 3% річних,оскільки вказаним полісом розмір франшизи не передбачений (а.с.121).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині забезпечення двома полісами транспортного засобу з реєстраційним номером АІ 1589ВЕ в зв»язку з чим суд повинен був перевірити дійсність полісу №АС 444424.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те,що лише в апеляційній скарзі відповідач вказав про цю обставину без посилання на належні та допустимі докази,які б підтверджували зазначене.

До того ж під час розгляду справи відповідач не висловлював будь-яких сумнівів стосовно дійсності вказаного полісу.

За таких обставин колегія суддів вважає,що таким чином відповідач намагається уникнути цивільної відповідальності перед позивачем.

Посилання представника відповідача на порушення ч.2 ст.625 ЦК України,оскільки на його думку ця норма закону не поширюється на правовідносини,що виникають у зв»зку із завданням шкоди з подальшим її відшкодуванням, не узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-927цс16,в якій зазначено,що потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов'язаний здійснити страхове відшкодування і зважаючи на юридичнуприроду правовідносин сторіняк грошових зобов'язань, наних поширюється діячастини другої статті 625 ЦК Українияк спеціального видуцивільно-правової відповідальності за прострочення виконаннязобов'язання.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -