Справа № 569/1924/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Першко О.О.

за участю секретаря судового засідання Слободенюк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 2000000 грн., штраф за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 26600, інфляційні витрати в розмірі 8000, 3% річних в розмірі 8000 грн., всього 2028660 грн.

Одночасно з позовною заява позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом: накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Рівненського міського суду від 11 березня 2016 року в даній справі відкрито провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що розгляд заяви відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 та п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог ОСОБА_1 є стягнення заборгованості за договором позики від 29 грудня 2014 року. Квартира, на яку позивач просить накласти арешт не є предметом спору. Крім того, позивач просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2, однак докази того, що ця квартира є власністю відповідача, суду не подав.

Окрім цього, у суду відсутні підстави вважати, що невжиття визначених ОСОБА_1 заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а відтак, і відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подачі в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя О.О. Першко