АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/2317/13-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/902/К/16 ОСОБА_1
Категорія № 27 (І) Доповідач Соколан Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Соколан Н.О.,

суддів: Зубакової В. П., Бондар Я.М.

за участю: секретаря Євтодій К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що між сторонами було укладено кредитний договір KRXRRX12580003 від 17 липня 2007 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 9600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач умов договору не виконав, тому станом на 14 березня 2013 рік має заборгованість 65530,22 грн., яку просив стягнути на скою користь з відповідача.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ „ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості станом на 14 березня 2013 рік у розмірі 65530,22 грн., яка складається з: 8194,61 грн. заборгованості за кредитом; 2646 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 2304 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 24969,93 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафу відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг; 500 грн. штраф (фіксована частина); 3096 грн. 68 коп. (процентна складова) відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ „ПриватБанк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Вважає, що суд першої інстанції не з?ясував всіх обставин справи та безпідставно не зверну уваги на те, що договором, укладеним між сторонами, строк позовної давності було збільшено до 5 років.

У письмових запереченнях відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні спору, судом першої інстанції встановлено, що 31.10.2006 року між сторонами було укладено договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 251,84 грн. на строк 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позичальник зобов'язався здійснювати повернення кредиту в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 10 по 17 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 120,67 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов.

Взяті на себе зобов'язання з погашення кредиту відповідач належним чином не виконав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем дійсно порушені умови договору та утворилась заборгованість, однак позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно з умовами укладеного кредитного договору його складовою є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт).

Пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачено, що термін позовної давності до вимог про стягнення кредиту, процентів за користування ним, винагороди, неустойки-пені, штрафів за договором установлені сторонами тривалістю в пять років (а.с. 79).

В Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) відсутній підпис ОСОБА_2

Відповідач не виконав своїх зобовязань за вказаним договором, внаслідок чого в нього перед ПАТ «КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість.

З позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_2 ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду в квітня 2013 року.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем ОСОБА_2 надано заяву про застосування строку позовної давності (а.с.55-56).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до Заяви Позичальника від 17 липня 2007 року для повного розрахунку за товар, відповідачу ОСОБА_2 надано строковий кредит у сумі 9600 грн., на строк 24 місяця, до 16 липня 2009 року включно.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що строк позовної давності в даному випадку сплив в липні 2012 року, в той час як позивач звернувся із вказаним позовом до суду у квітні 2013 року.

Таким чином, виходячи з того, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в пять років, не містять підпису відповідача, та у заяві позичальника від 03 червня 2006 року відсутня домовленість сторін про збільшення строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Зважаючи на те, що умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в пять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України в своїх постановах у цивільних справах № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року та № 6-1926цс15 від 04.11.2015 року.

Одночасно зі встановленням строку дії договору до 31 жовтня 2008 року, сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Доводи апеляційної скарги Банку про неврахування судом того, що договором, укладеним між сторонами, строк позовної давності збільшено, не можуть бути взятими до уваги колегією суддів, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погодження з відповідачем, у передбаченій ст. 259 ЦК України письмовій формі, збільшення строку позовної давності до 5 років.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Н.О. Соколан

Судді: Я.М. Бондар

ОСОБА_3