СЛОВ?ЯНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2016 року м. Слов?янськ
Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої - судді Неженцевої О.В.
при секретарі Дзюба М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в м. Слов?янську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат,
11 грудня 2015 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачами зобов'язань відповідно до умов договорів.
Представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності юридичної особи № 3734-К-Н-О від 04 вересня 2015 року, належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, разом із позовною заявою ним подано письмову заяву, в якій він підтримує позовні вимоги до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення /а.с.2-3/.
У позовній заяві зазначено, що 25 січня 2008 року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 203631-cred, відповідно до умов якого ОСОБА_2 надані на умовах повернення, строковості, платності кредитні кошти в сумі 6000 доларів США, на строк до 20 липня 2009 року, зі сплатою за користування кредитом 24,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячно в період оплати.
На забезпечення виконання зобов'язань за даним договором 25.01.2008 року між банком і відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки б/н, за яким відповідач ОСОБА_3 виступив поручителем ОСОБА_2 і взяв на себе зобов'язання щодо солідарної відповідальності перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та винагород, штрафів, пені, інших платежів, відшкодування збитків.
Виходячи з наведеного, посилаючись на положення статей 526, 527, 530, 1054 ЦК України, статей 3, 15, 107 ЦПК України та протиправність дій відповідачів, якими суттєво порушуються законні права кредитора, позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у сумі 9553,91 долари США, понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3079,71 грн.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачів про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України за місцем реєєстрації відповідачів /а.с.16-17/ було надіслано повідомлення про виклик до суду, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України судом на адресу відповідача було спрямовано листи про необхідність явки до судового засідання, призначеного на 15.01.2016 р., з роз?ясненням положення ч.4ст.169 ЦПК України. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідачі навмисно не з'явилися до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відповідні відмітки на повернутих конвертах /а.с.31,32/.
Відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідачів було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур?єр» /а.с.36/. Здійснити відповідно до розпорядження КМУ від 21 січня 2015 року №41-р розміщення оголошення про виклик до суду відповідачів у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження газеті «Донеччина», не є можливим у зв?язку із перебуванням редакції цієї газети на території, що тимчасово не контролюється Україною у місті Донецьку /а.с.37,38/.
Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з?явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило.
Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недобросовісно здійснюються їх процесуальні права, у звязку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідачів, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідачів у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне.
Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
25 січня 2008 року юридична особа - закрите акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк», яке змінило назву на публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк», і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уклали кредитний договір № 203631-cred, відповідно до умов якого ОСОБА_2 надані на умовах повернення, строковості, платності кредитні кошти в сумі 6000 доларів США, на строк до 20 липня 2009 року, зі сплатою за користування кредитом 24,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячно в період оплати. Позичальник зобов'язався погашати кредит та проценти щомісячними платежами /а.с.11-12/.
На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25 січня 2008 року закрите акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк», яке змінило назву на публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк», і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уклали договір поруки б/н, за яким відповідач ОСОБА_3 виступив поручителем ОСОБА_2 і взяв на себе зобов'язання щодо солідарної відповідальності перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та винагород, штрафів, пені, інших платежів, відшкодування збитків /а.с.15/.
Судом встановлено, що кредитний договір та договір поруки укладені у письмовій формі, підписані уповноваженими на це посадовими особами ЗАТ КБ «ПриватБанк», та особисто ОСОБА_2, ОСОБА_3, зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України ці договори є обов'язковими для виконання.
Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що ОСОБА_1 повністю виконав умови кредитного договору, надавши ОСОБА_2 кредит у сумі 6000 доларів США.
Відповідно до умов кредитного договору № 203631-cred від 25.01.2008 року, він набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами, і діє в обсязі виданих Позичальникові коштів до повного виконання Сторонами зобов?язань за договором /а.с.11-13/.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № 203631-cred від 25.01.2008 року вбачається, що станом на 12.10.2015 року позичальник має заборгованість за кредитом у сумі 3254,91 долари США /а.с.6/.
Відповідно до пункту 3.1 кредитного договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 24,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом /а.с.11-13/. Відповідно до п.3.2 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого із зобов?язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48 % річних, розраховані від суми залишку непогашеної заборгованості по кредиту. Згідно розрахунку заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачу ОСОБА_2 за час фактичного користування кредитними ресурсами станом на 12 жовтня 2015 року нарахована заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 9705,37 доларів США /а.с.6/.
Відповідно до п.5.10 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого грошового зобов?язання за договором понад 120 календарних днів, у зв?язку із чим ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду, позичальник зобов?язується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. плюс 5 % від суми позову. Таким чином, відповідачу ОСОБА_2 нараховано штрафи у сумі 11,63 доларів США (фіксована частина) та 454,39 доларів США (процентна складова). Враховуючи вищенаведене, загальна заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором складає 9553,91 долари США.
З огляду на наведене суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 порушувалися умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі, а ОСОБА_3 не виконує своїх обов?язків поручителя та не сплачує Банку заборгованість ОСОБА_2 Таким чином, суд визнає, що відповідачі в односторонньому порядку відмовилися від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договорами.
Суд визнає правильним представлений ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у ОСОБА_2 по заборгованості за кредитом, по заборгованості по процентами за користування кредитом та штрафам за кредитним договором № 203631-cred від 25.01.2008 року. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору.
За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).
Відповідно до роз?яснень, що містяться у п.10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2014 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).
У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідачі вживали заходів для належного виконання зобов'язання по даним правочинам, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з їх вини.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належним чином не виконують зобов'язання, передбачені укладеними в установленому законом порядку кредитним договором та договором поруки. Такі дії відповідачів є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі.
Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 3079,71 грн., який відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в повному обсязі.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 11, 60, 88, 212-215, 224 ЦПК України, статтями 525-527, 554, 611, 629, 651,1054 ЦК України, суд
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Слов?янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О.В. Неженцева