АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Козленко Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

У мотивування вимог посилався на те, що 07.07.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №BLаЖГА00050381.

Згідно пунктів 1.1 - 1.8.4 Договору банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 15 000 грн, термін повернення кредиту - 07 липня 2014 року.

Факт отримання кредиту відповідачем підтверджується меморіальним ордером.

Процентна ставка за Договором встановлена на рівні 10,00% річних (п. 3 Спеціальної частини Договору).

Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту (п. 4 Спеціальної частини Договору).

Банк виконав свої зобов'язання за Договором у повному обсязі, однак відповідач порушила свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, плати за управління кредиту.

Станом на 03 серпня 2015 року загальна сума заборгованості відповідача становить 101 619,54 грн, з яких: прострочена до повернення сума кредиту - 12044,27 грн; прострочені проценти за користування кредитом - 4097,52 грн; прострочена комісія за управління кредитом - 7350 грн; плата за пропуск платежів - 78127,75 грн.

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за Кредитним договором №BLаЖГА00050381 від 07.07.2011 року в сумі 101 619,54 грн.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за Кредитним договором №BLаЖГА00050381 від 07.07.2011 року в сумі 101 619,54 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 1016,19 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення неустойки в розмірі 78 127,75 грн, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнення плати за пропуск платежів у сумі 78 127,75 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні даної позовної вимоги.

Зазначає, що позивач не надав суду належних доказів існування факту заподіяння відповідачем збитків внаслідок несвоєчасного виконання ним кредитних зобов'язань, що вказує на відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення неустойки.

Також, посилаючись на ч. 3 ст. 551 ЦК України, скрутне матеріальне та психологічне становище, намір повернутися до виконання прийнятих на себе зобов'язань, оцінивши співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, просить зменшити нараховану позивачем суму пені.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» простроченої до повернення суми кредиту у розмірі 12044,27 грн, прострочених процентів за користування кредитом у розмірі 4097,52 грн, простроченої комісії за управління кредитом у розмірі 7350 грн, а всього, заборгованості у розмірі 23 491,79 грн, не оскаржується.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 07 липня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 укладено Договір банківського обслуговування №BLаЖГА00050381. (а.с. 5-25)

У пунктах 1-3 Спеціальної частини Договору зазначено, що сума кредиту становить 15 000 грн, термін повернення кредиту - 07 липня 2014 року, процентна ставка - 10%.

Згідно із п. 4.3. Договору у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, становить 0,50% (пеня розраховується за методом «факт/360»).

Звертаючись до суду із позовом, банк вказував на те, що сума плати за пропуск платежів (пеня) станом на 03 серпня 2015 року складає 78 127,75 грн.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно до умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина перша статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (позики).

Згідно із вимогами ст.ст. 1048, 1054 ЦК України в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти за користування кредитними коштами сплачуються щомісячно до дня повернення кредиту. Позичальник користується кредитними коштами до цього часу, тому проценти будуть нараховуються аж до погашення кредиту у повному обсязі.

Відповідно до ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язання настають правові наслідки, передбачені законом чи договором.

За ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

При цьому, ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року в справі №6-100цс14.

У п. 27 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України до даних правовідносин та стягнення з ОСОБА_2 пені у розмірі 23928 грн, оскільки пеня у розмірі 78 127,75 грн є невиправданою, враховуючи, що її розмір більш ніж у тричі перевищує розмір основних боргових зобов'язань.

До того ж, негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання не наступило, а стягнення пені є лише санкцією за порушення виконання зобов'язань.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду в частині стягнення пені, зменшивши її розмірі з 78 127,75 грн до 23 928 грн.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваного рішення суду, у резолютивній частині зазначена загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню, відтак рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення суми заборгованості за Кредитним договором з 101 619,54 до 47 419,79 грн.

Керуючись ст. 526, ч. 1 ст. 530, ч. 3 ст. 549, ч. 3 ст. 551, ст. 599, ч. 1 ст. 610, ст. 611, ч.1 ст. 625, ст. 1048, ч. 1 ст. 1049, ст. 1054 ЦК України, статтями 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року змінити, зменшивши суму заборгованості за Кредитним договором №BLаЖГА00050381 від 07.07.2011 року з 101 619,54 грн до 47 419,79 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А.Шебуєва