Справа № 591/8161/15-ц
Провадження № 2/591/614/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі :

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі Гребенькової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Перша Сумська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення, -

Встановив:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 24.10.2000 року вона стала проживати з ОСОБА_6 як чоловік з дружиною разом однією сімєю, але при цьому офіційно шлюб не реєстрували. 02.10.2010 року вони зареєстрували свій шлюбі. До реєстрації шлюбу з ОСОБА_6, але під час спільного життя та за спільні кошти ними придбавалося майно. 09.08.2015 року її чоловік ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне ОСОБА_6 майно, в тому числі те що було придбано ними під час спільного проживання. Тому просить встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу її та померлого ОСОБА_6 з 18 серпня 2004 року.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та зазначили, що встановлення факту потрібне для вирішення питання про поділ майна набутого під час спільного проживання з померлим без реєстрації шлюбу.

Відповідачі позов заперечили та зазначили, що відсутні докази що підтверджують факт спільного проживання позивача та померлого однією сімєю до реєстрації шлюбу між ними.

Третя особа повідомлена про час та місце розгляду справи, але до суду не зявилися.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази подані сторонами, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 перебував у шлюбі з ОСОБА_7, якій було розірвано 17 серпня 2004 року (а.с. 192)

02 жовтня 2010 року позивач та ОСОБА_6 вступили у шлюб, якій було зареєстровано у відділі РАГС Сумського міського управління юстиції за актовим записом №1493. (а.с. 12)

09 серпня 2015 року ОСОБА_6 помер.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне померлому майно, а спадкоємцями померлого є позивач та відповідачі, що підтверджується копією спадкової справи.

Також встановлено, що до реєстрації шлюбу позивач та ОСОБА_6 стали проживати однією сімєю як чоловіка та жінки без шлюбу.

До вказаного висновку суду прийшов з пояснень свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які пояснили суду що позивач та ОСОБА_6 стали спільно проживати однією сімєю з 2003 року. Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснили суду, що позивач та ОСОБА_6 стали спільно мешкати як чоловік та дружина з 2002 року. З пояснень свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вбачається, що позивач та ОСОБА_6 стали мешкати разом з часу спільної поїздки на заробітки до м. Москва, приблизно з 2002 року.

Крім того, як вбачається з копії паспорту ОСОБА_6 (а.с. 11) він був зареєстрований у належному позивачу житловому приміщенні (а.с. 15) з листопада 2002 року.

З пояснень усіх допитаних свідків вбачається, що від початку спільного проживання позивач та ОСОБА_6 вели спільне господарство та дбали один про одного.

Надаючи пояснення у судовому засіданні самі відповідачі зазначили про те, що з 2003 року позивач та ОСОБА_6 стали мешкати разом, разом поїхали працювати до Росії де також мешкали разом, також вони разом повернулися та продовжили спільно проживати у м. Суми. Також відповідачі пояснили, що після повернення з Росії ОСОБА_6 за власні кошти прибав квартиру.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України судом встановлюються таки юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових громадян.

Нормами цивільного процесуального кодексу України передбачено, а саме п. 5 частини 1 статті 256, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частиною першою Прикінцеві положення Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Згідно вимог ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Зокрема, ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно розяснення п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Виходячи з наведеного, встановлення судом факт проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу можливе у випадку, коли потрібно вирішити питання про поділ спільно набутого майна (стаття 74 Сімейного кодексу України). Законодавець передбачив можливість набуття права спільної власності на майно осіб, які не перебувають у шлюбі, в разі коли вони проживають однією сім'єю, між ними склалися стабільні відносини, що притаманні подружжю.

Судом встановлено, що встановлення цього факту необхідне позивачу для вирішення питань, повязаних з вирішення спору щодо права власності на майно, титульним власником якого є ОСОБА_6, але яке з точки зору позивача було придбано під час спільного проживання та за рахунок спільних коштів. Зокрема між сторонами є спір з приводу права власності на частку квартири АДРЕСА_1, оскільки відповідачі заперечують факт придбання квартири ОСОБА_6 у період спільного проживання з позивачем та зазначають, що вказана квартира придбана 01 серпня 2008 року ОСОБА_6 за рахунок власних коштів та є його особистою власністю.

При вирішенні питання про період спільного проживання позивача та ОСОБА_6 однією сімєю без шлюбу суд враховує таке.

Судом достовірно встановлено, що найменш ніж з 2003 року позивач та ОСОБА_6 стали мешкати як чоловік та жінка, але при цьому шлюб не реєстрували. ОСОБА_6 перебував у іншому зареєстрованому шлюбі, якій було розірвано 17.08.2004 року. Шлюб між позивачем та ОСОБА_6 було зареєстровано 02 жовтня 2010 року.

З огляду на встановлені судом факт та норми права суд вважає за необхідне задовольнити позов та встановити факт проживання ОСОБА_6, якій помер 09 серпня 2015 року, та ОСОБА_1, однією сімєю без реєстрації шлюбу з 18 серпня 2004 року по 02 жовтня 2010 року.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

ОСОБА_14 Володимирівни задовольнити.

Встановити факт проживання чоловіка та жінки, а саме ОСОБА_6, якій помер 09 серпня 2015 року, та ОСОБА_1, однією сімєю без реєстрації шлюбу з 18 серпня 2004 року по 02 жовтня 2010 року.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя