15 серпня 2016 року м. Київ
У х в а л а

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кафідова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 31 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла вказана вище касаційна скарга після закінчення строку, установленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, разом із клопотанням, в якому заявник ставить питання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Запорізької області від 31 травня 2016 року, посилаючись на те, що він своєчасно звернувся до суду із заявою про отримання копії рішення, однак судом видано його копію лише 12 липня 2016 року.

Разом з тим, вказані підстави для поновлення пропущеного процесуального строку не можуть бути визнані поважними, оскільки належним чином не мотивовані.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

За таких обставин та відповідно до ч. 3 ст. 328 ЦПК України касаційну скаргу слід залишити без руху, оскільки наведені підстави пропущення процесуального строку є неповажними.

Згідно з ч. 3 ст. 73 ЦПК України, одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання.

У зв'язку з наведеним вище, заявнику слід навести поважні причини та надати суду належні докази, що підтверджують поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, поданакасаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки заявником не надано доказів сплати судового збору (відсутня квитанція, яка зазначена у додатках до касаційної скарги).

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 326 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху, надати заявнику час для виправлення вказаних вище недоліків.

Керуючись ст. 325-328 ЦПК України

у х в а л и в :

Касаційну ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 31 травня 2016 року залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків строк, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В.Кафідова