Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 1 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29 березня 2016 року,

встановила:

У квітня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що в лютому 2013 року він дав в борг

ОСОБА_5 10 000 грн, що еквівалентно 1 231 доларів США, які остання зобов'язалася повернути через три місяці в доларовому еквіваленті. Не зважаючи на неодноразові звернення, відповідач борг не повернула. Станом на 1 грудня 2015 року, з урахуванням інфляційних витрат, сума боргу становить 29 635 грн. Як доказ договору позики, позивач посилався на SМSлистування між ним та ОСОБА_5 Будь-якого письмового договору, розписки про передачу та отримання ОСОБА_5 грошей у позивача не має.

Ураховуючи наведене, просив стягнути з відповідача на його користь суму позики - 29 635 грн.

Заочним рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 1 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 березня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Вирішуючи спір, суди вірно застосували положення ст. ст. 509, 527, 1046, 1049 ЦК України, на підставі наданих сторонами доказів, прийшли до правильного висновку про відмову в задоволенні позову в зв'язку з відсутністю доказів на підтвердження укладення договору позики грошей.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, заочне рішення Нововодолазького районного суду Харківської області

від 1 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області

від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

В.М.Колодійчук