Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/1828/16-ц

2/330/675/2016

"07" грудня 2016 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Федорець С.В.

при секретарі - Шеліповій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Якимівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ТОВ «ФГ-Олімп», до ПАТ «Дельта Банк», третя особа ПрАТ «СК «Форте», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, за наступними підставами.

14.08.2013 року позивачкою здійснено Пропозицію відповідачеві укласти договір про надання кредиту на купівлю товару (послуг), в рамках якого надати позивачці споживчий кредит. За умовами цього договору, сума кредиту становила 3427,20 гривень, 15,00 гривень сплата комісії за надання довідки про відсутність заборгованості. Строк кредиту становив 24 місяці. Розмір процентної ставки, яка є фіксованою, - 0,01% річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: перші 12 місяців 0,00%, починаючи з 13 місяця 1,45% щомісячно. Однак, позивач вважає, що при укладенні цього договору відповідачем було порушено її права як споживача, а саме: вона не була ознайомлена з умовами кредитування належним чином, а вона підписала Заяву-оферту, не читаючи через дрібний шрифт і сподіваючись на добросовісність працівників Банку. Крім того, при підписанні договору позивачка, як вона вказує, не отримувала будь-якої довідки чи повідомлення. Також позивач не мав змоги ознайомлюватися з документами через нестачу часу та дуже дрібний шрифт. Таким чином, позивачка вважає, що вона не була належним чином поінформована про умови надання кредиту. Крім того, позивачка вважає несправедливими умови про можливість зміни витрат, зокрема плати за обслуговування кредитної заборгованості, і вважає ці умови такими, що суперечать положенням ст. 203 ЦК України. Також позивачка вказує на те, що в умовах договору положення щодо можливості вирішення спору між сторонами третейським судом, а також щодо надання клієнтом згоди на розповсюдження персональних даних, а також щодо обов»язкового страхування протирічать вимогам діючого законодавства.

На підставі викладеного, позивач просить визнати недійсним Кредитний договір №003-07421-140813 від 14.08.2013 року.

Представник позивача та позивач у судове засідання не зявилися, висунувши клопотання про розгляд справи у їх відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, просить розглядати справу за його відсутності, надав до суду письмові заперечення проти позову, з яких вбачається, що позов не визнає повністю з наступних підстав.

Так, відповідач визнає факт укладення між ним та позивачкою кредитного договору від 14.08.2013 року №003-07421-140813, за яким Банк надав позивачці споживчий кредит на суму 3427,20 гривень зі сплатою 0,01% річних на строк 24 місяці. При цьому позивачем було заповнено анкету клієнта, в якій було зазначено суму кредиту та умови кредитування, також було надано таблицю орієнтовних щомісячних платежів та подорожчання. Також позивачем було підписано дозвіл фізичної особи на обробку персональних даних. Таким чином, як зазначає відповідач, до підписання самого кредитного договору позивачка мала змогу ознайомитися з умовами кредитування та вільно виявити своє волевиявлення щодо укладення договору. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що посилання позивачки на те,що вона була не ознайомлена з істотними умовами договору та її волевиявлення не було направлено на його укладення, не відповідають дійсності. Крім того, на момент укладення договору позивачка не висувала будь-яких умов щодо положень договору і потім виконувала умови цього договору. На підставі викладеного, відповідач вважає, що договір відповідає вимогам законодавства і позивачка була вільною в його укладенні і належним чином ознайомленою із його істотними умовами, тому її вимоги задоволенню не підлягають і у позові слід відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи правову позицію сторін, суд приходить до наступного.

Так, у відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до наданої копії анкети клієнта (а.с. 31), оформленню кредитного договору між позивачкою та відповідачем передувало заповнення позивачкою анкети від 14.08.2013 року, в якій зазначалися анкетні дані позичальника прізвище, ім'я та по-батькові, дату та місце її народження, серію та номер паспорту, сімейний стан, середньомісячні доходи і витрати, а також зазначено інформацію щодо суми кредиту та умов кредитування. Вказана заява підписана позивачкою.

Також 14.08.2013 року позивачкою було підписано заяву (а.с. 13) №003-07421-140813, якою запропонувала відповідачеві укласти з нею кредитний договір. Ця заява була підписана позивачкою і працівником банку, скріплена печаткою банку.

Згідно до положень ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

У відповідності до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Таким чином, підписання працівником банку та скріплення печаткою заяви є акцептуванням пропозиції.

Ці факти не оспорюються позивачкою, тобто є доведеним факт укладення між позивачкою та відповідачем кредитного договору №003-07421-140813 від 14.08.2013 року

Крім того, позивачка була ознайомлена з таблицею орієнтовних щомісячних платежів та подорожчання, про що свідчить її підпис на цій таблиці (а.с. 32).

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність доводів позивача з приводу того, що її волевиявлення у даному разі не було вільним, оскільки до підписання договору вона була ознайомлена з усіма умовами кредитування та мала змогу відмовитися від його підписання.

Крім того, на думку суду, є цілком безпідставними твердження позивачки про те, що вона була позбавлена відповідачем можливості ознайомлюватися з умовами кредитування через дрібний шрифт документів та нестачу часу.

Також позивачкою було надано Дозвіл фізичної особи на обробку персональних даних, про що мається підпис позивачки (а.с. 33). При цьому її посилання на те, що вона позбавлена відповідачем права відкликати таку згоду, є ніяким чином необґрунтованими, оскільки жодного доказу на підтвердження цього позивачкою не надано, також не надано відомостей щодо спроб позивачки відкликати свою згоду.

Щодо посилань позивачки на те, що банк не мав права встановлювати плату за обслуговування кредитної заборгованості, то вони, на думку суду, спростовуються положеннями ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», згідно до якої комерційні банки самостійно встановлюють процентні ставки та комісійну винагороду по своїх операціях та за надані послуги.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про те, що на момент укладення кредитного договору між позивачкою та відповідачем, сторонами було досягнуто згоди по усіх суттєвих умовах договору, що виключає у даному разі застосування положень ст. ст.. 203, 215 ЦК України для визнання даного договору недійсним.

Крім того, згідно до правової позиції ВСУ, викладеній у Постанові від 02.12.2015 року за №6-1341цс, Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Оскільки у даному разі на момент укладення договору позивачка не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови, а відповідач надав позивачці документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, згідно до додатків до договору «Загальна вартість кредиту» та «Графік погашення кредиту», де мається підпис позивачки, суд приходить до висновку про те, що сторони оскаржуваного договору на момент його підписання досягли згоди з усіх істотних умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Таким чином, суд вважає, що викладені у позові обставини не були належним чином підтверджені позивачкою, у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, тому у суду немає достатніх і законних підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 203, 215 217, 639, 640, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Законом України «Про захист прав споживачів» суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1, в інтересах якої діє ТОВ «ФГ-Олімп», до ПАТ «Дельта Банк», третя особа ПрАТ «СК «Форте», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, - відмовити повністю

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Запорізької області безпосередньо через Якимівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення у той же строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Федорець С.В.