ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/279/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. за участі секретаря Горбань С.І., розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на дії та рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

5 серпня 2016 р. публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (надалі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернулося до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Сімерецької В.С. щодо арешту його майна.

Скарга обґрунтована такими обставинами. В провадженні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 26000 дол. США та 104284,93 грн., у якому 15 липня 2016 р. державний виконавець Сімерецька В.С. винесла постанову про арешт усього майна ПАТ КБ "Приватбанк".

Цю постанову боржник вважає незаконною посилаючись на те, що арештом майна державний виконавець фактично паралізував усю роботу банківської установи, а сума арешту в тисячі разів перевищує суму стягнення. Як наслідок, накладення арешту на майно банку може порушити права усіх його клієнтів. Оскільки боржник є сталою банківською установою з величезною сумою активів, в тому числі і коштів, які знаходяться на рахунках, державний виконавець мав можливість виконати судове рішення шляхом списання грошових коштів з рахунку боржника.

Державний виконавець Сімерецька В.С. надала письмові заперечення на скаргу пославшись на те, що оскільки у встановлений для самостійного виконання строк боржник рішення суду не виконав, арешт його майна було здійснено у відповідності з вимогами ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».

В судове засідання представник стягувача, боржник та державний виконавець не з'явилися, про причини своєї неявки не повідомили, суд розцінив ці причини як не поважні та дійшов висновку про можливість розгляду справи у їх відсутність.

Неявка сторін є підставою для розгляду скарги без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши додані до скарги матеріали та письмові заперечення, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги з таких підстав.

На виконанні в Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва перебуває виконавчий лист Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 р. № 753/121246/14 про стягнення з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 26000 дол. США та 104284,93 грн.

15 липня 2016 р. державний виконавець Сімерецька В.С. винесла постанову про арешт усього майна ПАТ КБ "Приватбанк" зазначивши, що арешт накладається в межах суми стягнення - 26000 дол. США та 104284,93 грн. (а.с. 14-15).

Постанова обґрунтована тим, що боржник не виконав рішення суду у встановлений для самостійного виконання строк.

Судом встановлено, і це не заперечується боржником, що у встановлений державним виконавцем строк самостійно рішення суду виконано не було.

Копію постанови про накладення арешту на майно боржника державний виконавець надіслав органу, що здійснює реєстрацію майна та веде реєстр заборон на його відчуження, у зв'язку з чим державний реєстратор вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження запис про арешт всього нерухомого майна ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с. 16).

Зі скарги вбачається, що про існування оскаржуваної постанови ПАТ КБ "Приватбанк" дізналося лише 3 серпня 2016 р., а отже скарга подана у передбачений законом десятиденний строк.

Даючи оцінку законності оскаржуваної постанови суд керується положеннями Закону України "Про виконавче провадження", який визначає умови і порядок виконання рішень судів та

інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку (далі - Закон № 606-XIV).

Ст. 1 цього Закону дає визначення, що виконавчим провадженням є сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 6, 11 Закону № 606-XIV на державного виконавця покладено обов'язок використовувати надані йому права відповідно до закону, не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч. 2 ст. 25, ч. 1 ст. 27 вищевказаного Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, у якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови, а у разі ненадання боржником у вказані строки документального підтвердження повного виконання рішення - на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до положень ст. 32 Закону № 606-XIV звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, є одним із заходів примусового виконання рішень.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено ст. 52 цього Закону, відповідно до якої стягнення звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

І лише у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом…

Ч. 8 ст. 52 Закону № 606-XIV покладає на державного виконавця обов'язок провести перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання, а потім кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ст. 57 Закону № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами державного виконавця може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Ст. 65Закону № 606-XIV визначено особливості звернення стягнення на кошти боржника - юридичної особи, відповідно до положень якої державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

На відсутність у боржника ПАТ КБ "Приватбанк" грошових коштів, достатніх для задоволення вимог стягувачаОСОБА_3, в оскаржуваній постанові державний виконавець не послався і доказів, які б свідчили про неможливість звернення стягнення на кошти боржника, не надав, а тому суд вважає обґрунтованими доводи боржника про те, що постанова про арешт майна винесена безпідставно та з порушенням порядку, встановленого ст. 52, 57, 65 Закону № 606-XIV.

Неправомірними діями державного виконавця по арешту всього майна ПАТ КБ "Приватбанк" порушено права та законні інтереси боржника, які підлягають захисту шляхом скасування оскаржуваної постанови.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Сімерецької В.С. щодо арешту усього майна боржника публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк".

Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Сімерецької В.С. від 15 липня 2016 р. про накладення арешту на все майно, що належить публічному акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк".

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: