Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Іваненко Ю.Г., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 21 березня 2016 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 21 травня 2015 року між нею та

ОСОБА_6 було досягнуто домовленості, згідно якої останній повинен був повернути позивачу 600 доларів США до 5 серпня 2015 року, на підтвердження чого надав власноруч написану розписку, однак, в указаний термін борг не повернув.

Ураховуючи наведене, просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь борг у сумі 12 708 грн.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від

11 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 21 березня

2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг у сумі

12 708 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Вирішуючи спір, апеляційний суд вірно застосував положення

ст. ст. 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, на підставі наданих сторонами доказів, у тому числі власноруч написаній відповідачем розписці, нотаріально посвідченій заяві дружини відповідача, яка дала згоду на укладення договору позики чоловіком в обумовлений сторонами строк, прийшов до правильного висновку, що між сторонам був укладений договір позики, позичальник в обумовлений сторонами строк борг не повернув. Разом із тим, відповідач не надав належних та допустимих доказів про безгрошовість боргу.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, апеляційного суду Миколаївської області від 21 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

Ю.Г.Іваненко

В.М.Колодійчук