справа №619/3539/15-ц
провадження №2/619/341/16
23 грудня 2016 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участюсекретаря судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний ОСОБА_3» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором,
У судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача судом було направлено судову повістку, яка УДППЗ «Укрпошта» була повернута до суду з відміткою про те, що адресат не проживає за указаним місцем.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач у судове засідання не зявилися без поважних причин, а представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та такого вирішення справи, то суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
В забезпечення виконання всіх вимог ВАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_4 за Кредитним договором №197 від 07.08.2006 року, між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір від 07.08.2006 року,посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №1074, предметом якого є земельна ділянка площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Підгородня №10.
15 лютого 2007 року між сторонами була укладена Додаткова угода №2 до Кредитного договору №197 від 07.08.2006, якою, в тому числі, пункту 1.1. Кредитного договору №197 від 07.08.2006 викладено в наступній редакції: «ОСОБА_3 надає Позичальнику грошові кошти у сумі 250000 доларів США».
19 лютого 2007 року між сторонами було укладено Договір про зміни та доповнення до іпотечного договору, посвідченого 07 серпня 2006 року ОСОБА_5 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області за реєстром №1074, яким, в тому числі, було домовлено про зобовязання Позичальника перед Іпотекодержателем за Кредитним договором, а саме: повернути кредит в сумі 250000 доларів США в строк до 07 серпня 2016 року.
Також в забезпечення виконання всіх вимог ВАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_4 за Кредитним договором №197 від 07.08.2006 року, між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір від 19.02.2007,посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №476, предметом якого є жилий будинок літ. «А-1», загальною площею 540,30 м2, житловою площею 87,50 м2, з надвірними будівлями: зливна яма літ. «Б», гараж літ. «В», огорожа №1-3, колонка №4, басейн №5, який розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Підгородня №10.
02 листопада 2011 року між сторонами було укладено Додатковий договір №6 до Кредитного договору №197 від 07.08.2006, яким сторони взаємно підтвердили, що на день укладення цього Додаткового договору Позичальник має перед Банком поточну заборгованість за основним договором в розмірі 123163,32 доларів США.
02 листопада 2011 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін №3 до іпотечного договору, посвідченого 07 серпня 2006 року ОСОБА_5 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області за реєстром №1074, яким, в тому числі, в частині щодо основного зобовязання Позичальника перед Іпотекодержателем за Кредитним договором, а саме: повернути кредит у формі відкличної мультивалютної непоновлювальнеої кредитної лінії, з загальним лімітом заборгованості в розмірі, еквівалентному 1977176,79 грн в строк до 07 серпня 2016 року.
02 листопада 2011 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін №1 до іпотечного договору, посвідченого 19 лютого 2007 року ОСОБА_5 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за №476, яким, в тому числі, в частині щодо основного зобовязання Позичальника перед Іпотекодержателем за Кредитним договором, а саме: повернути кредит у формі відкличної мультивалютної непоновлювальнеої кредитної лінії, з загальним лімітом заборгованості в розмірі, еквівалентному 1977176,79 грн в строк до 07 серпня 2016 року.
Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як вбачається з кредитного договору №197 від 07.08.2016 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав ОСОБА_4 у грошові кошти.
Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За весь час користування кредитом ОСОБА_4 свої зобовязання не виконував та не сплатив суму заборгованості по кредиту та відсотках.
Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
З метою забезпечення належного виконання зобовязань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір, посвідчений 07 серпня 2006 року ОСОБА_5 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області за реєстром №1074, в який в подальшому вносилися обумовлені сторонами зміни. Предметом іпотеки являє собою: земельна ділянка площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Підгородня №10.
Згідно п.5.1.6 зазначеного Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобовязання (або тієї чи іншої частини), воно не буде виконане.
З метою забезпечення належного виконання зобовязань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір, посвідчений посвідчений 19 лютого 2007 року ОСОБА_5 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області за реєстром №476, в який в подальшому вносилися обумовлені сторонами зміни. Предметом іпотеки являє собою: жилий будинок літ. «А-1», загальною площею 540,30 м2, житловою площею 87,50 м2, з надвірними будівлями: зливна яма літ. «Б», гараж літ. «В», огорожа №1-3, колонка №4, басейн №5, який розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Підгородня №10.
Згідно п.5.1.6 зазначеного Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобовязання (або тієї чи іншої частини), воно не буде виконане.
Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
У ч.2 ст.590 ЦК України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» №898-IV від 05 червня 2003 року передбачено, що у разі порушення боржником основного зобовязання Іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» №898-IV від 05 червня 2003 року у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на
предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» №898-IV від 05 червня 2003 року, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до п.7.4 Іпотечного договору від 07.08.2006, звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки, продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмета іпотеки будь-які особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору.
Пунктом 7.5 Іпотечного договору від 07.08.2006, передбачено, що Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на Предмет іпотеки в межах, передбачених п.7.4 цього Договору.
Аналогічні норми також містить Іпотечний договір від 19.02.2007.
Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» №898-IV від 05 червня 2003 року, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог Іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки земельна ділянка площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Мала Данилівка вул. Підгородня №10, а також жилий будинок літ. «А-1», загальною площею 540,30 м2, житловою площею 87,50 м2, з надвірними будівлями: зливна яма літ. «Б», гараж літ. «В», огорожа №1-3, колонка №4, басейн №5, який розташований за цією ж адресою.
При цьому суд враховує, що Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 42 своєї постанови №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснив судам, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця).
Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Так як позивач на час звернення до суду, був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача в дохід держави.
Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88 ч.3, 208, 209, 212-215, 223-226, 233 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 3654 гривні.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи,які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя Є. А. Болибок