АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7172/16 Справа № 2-2652/09-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Максюти Ж.І., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДП УКС Центр високих технологій», Новомосковське районне комунальне підприємство «БТІ Інвентаризатор», про зобовязання вчинити певні дії та за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП УКС Центр високих технологій» до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання права власності,-

В С Т А НО В И Л А :

У серпні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії, в якому просив зобовязати відповідача виконати дії за договором доручення від 10 січня 2009 року.

Також у серпні 2009 року ТОВ «ДП УКС Центр високих технологій» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності, в якому просили визнати за ними право власності на самовільно розпочату незакінчену будівництвом нежитлову будівлю «А» площею 327,6 кв.м. з навісом «а», площею 23,3 кв.м., що розташовані на земельній ділянці площею 1,234 га, які знаходяться за адресою: 0+400 м. а/д С 041026 база відпочинку Орлівщина-Піщанка Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, а також просили Новомосковскому районному комунальному підприємству «БТІ Інвентаризатор» провести за ними реєстрацію права власності на вказаний обєкт нерухомості.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2009 року позов ТОВ «ДП УКС Центр високих технологій» задоволено та ухвалено визнати за ТОВ «ДП УКС Центр високих технологій» право власності на самовільно розпочату незакінчену будівництвом нежитлову будівлю «А» площею 327,6 кв.м. з навісом «а», площею 23,3 кв.м., що розташовані на земельній ділянці площею 1,234 га, які знаходяться за адресою: 0+400 м. а/д С 041026 база відпочинку Орлівщина-Піщанка Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, а також зобовязано Новомосковске районне комунальне підприємство «БТІ Інвентаризатор» провести за цим підприємством реєстрацію права власності на вказаний обєкт нерухомості.

Цим же рішення суду в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн.

В апеляційній скарзі Дніпропетровська обласна спілка споживчих товариств, посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в частині визнання за третьої особи права власності.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, заслухавши представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованним. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного законодавства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов третьої особи суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.

Проте з такими висновками погодитись не можна, так як вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до договору від 01 вересня 2006 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, сторони зобовязалися шляхом обєднання зусиль та майна, які належать сторонам на відповідних правових підставах, спільно діяти для досягнення спільної мети будівництва та введення в експлуатацію будівлі, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, пров. Лісний, в районі будинку № 3 (а.с. 8).

А 01 жовтня 2006 року між ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ПП «Стелсі» (серія АВ Ліцензія № 192940 від 22 вересня 2006 року, дійсна до 22 вересня 2011 року) було укладено договір підряду № 123-к на виконання будівельно-монтажних робіт, згідно якого підрядчик в межах динамічної договірної ціни зобовязується в порядку та на умовах, вказаних в договорі, на свій ризик, з використанням своїх матеріалів, сил та коштів, виконувати передбачені замовленням будівельно-монтажні роботи будівлі, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орловщина, пров. Лісний, в районі будинку № 3, а також здати даний обєкт в експлуатацію замовнику, а 12 квітня 2007 року цей договір підряду № 123-к було розірвано (а.с. 26, 30).

В подальшому, 04 травня 2007 року між ОСОБА_3 та ТОВ «ДП УКС Центр високих технологій» було укладено угоду про уступку права вимоги (цессія), згідно якої ОСОБА_3 поступається, а ТОВ «ДП УКС Центр високих технологій» приймає право вимоги виконання всіх зобовязань, які належать ОСОБА_3 на підставі договору від 01 вересня 2006 року (а.с. 9).

Згідно технічного паспорту, виданого Новомосковським районним комунальним підприємством «БТІ Інвентаризатор» узаконенню підлягає нежитлова будівля «А» (незавершена) площею 327,6 кв.м., навіс «а» площею 23,3 кв.м., розташовані на земельній ділянці площею 1,234 га, в с. Орлівщина, Новомосковоського району Дніпропетровської облатсі, км 0+400 м а/д С041026 база відпочинку Орлівщина-Піщанка (а.с. 39-43).

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до статті 375 ЦК власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Правові наслідки самочинної забудови, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

У випадку здійснення власником земельної ділянки будівництва будинку чи іншої споруди з дотриманням правил, визначених законодавством України, він набуває право власності на зведені ним будівлі та споруди, що передбачено ст. 331 ЦК.

Вказана стаття встановлює наступний порядок набуття права власності:

- якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майно до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації;

- якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації право власності виникає з моменту державній реєстрації.

При зведенні житлового будинку, інших споруд забудовник повинен дотримуватися порядку здійснення будівництва, передбаченого Законом України «Про основи містобудування» та іншими нормативно-правовими актами.

Так, статтею 22 вказаного Закону передбачено, що забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Право на забудову (будівництво) виникає щодо земельних ділянок, визначених для містобудівних потреб містобудівною документацією, місцевими правилами забудови.

Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника (користувача) земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво об'єктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд, за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням

Отже, отримання дозволу на проведення будівельних робіт є передумовою виникнення права на забудову.

Порядок отримання дозволу на будівництво визначається Положенням «Про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», затвердженим наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 5 грудня 2000 року N 273, а також кожен субєкт будівництва зобовязаний дотримуватися вимог, визначених Положенням «Про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт».

Відповідно до цього Положення документом, що посвідчує право забудовника (замовника та генерального підрядника на виконання будівельних робіт), є дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту будинків, споруд та інших обєктів, розширення і технічного переоснащення відповідно до затвердженої проектної документації, підключення до інженерних мереж і споруд.

Індивідуальним забудовникам житлових будинків, господарських та побутових споруд дозволи на виконання будівельних робіт надаються на підставі заяви забудовника, документа, що посвідчує право власності чи право користування (у тому числі на умовах оренди) земельною ділянкою, дозволу на будівництво обєкта містобудування, який видається відповідним органом виконавчої влади, проектної документації, погодженої місцевими органами у справах містобудування і архітектури, а також зобовязання виконавця робіт, якщо будівництво здійснюється на умовах підряду (п.3.11 Положення).

Після закінчення будівництва обєкту, відповідно до ст.30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», ст.18 Закону України «Про основи містобудування», постанов Кабінету Міністрів України №1243 від 22.09.2004 (що діяла до 01.01.2009 та № 923 від 08.10.2008 (що діє на сьогодні) він підлягає прийняттю в експлуатацію приймальною комісією.

Відповідно до п.6.4 Типових регіональних правил забудови (затверджені Наказом Держбуду України 10.12.2001 №219, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 03.01.2002 за №4/6292) у разі прийняття сільською, селищною чи міською радою рішення про надання земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності для розміщення обєкта містобудування в порядку, визначеному земельним законодавством, зазначене рішення одночасно є дозволом на будівництво цього обєкта.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користовача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що третьою особою відповідного дозволу на самочинне будівництво чи переобладнання спірної нежитлової будівлі ні у міські, а ні у районній раді не отримано, земельну ділянку для здійснення на ній вищевказного переобладнання третій особі також не було відведено.

Також, з матеріалів справи встановлено, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення право власності на Комплекс, дитячий оздоровчий табір ім. В. Терешкової, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район с. Орлівщина, вул. Березнева, 3, та серед будівель цього комплексу є спірна будівля, належало Дніпропетровській обласній спілці споживчих товариств, а відповідно до договору купівлі-продажу цього Комплексу від 24 червня 2015 року, право власності на нього перейшло від Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств до ТОВ «ГРОПЕС», яке в установленому порядку зареєструвало своє право власності (а.с. 68-91), у звязку з чим оскаржуваним судовим рішенням порушено права як Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств так і власника спірного майна ТОВ «ГРОПЕС».

Проте суд першої інстанції ці обставини взагалі не перевіряв та відповідно до уваги не прийняв, безпідставно та незаконно задовольнивши позовні вимоги третьої особи ТОВ «ДП УКС Центр високих технологій».

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що позовні вимоги ТОВ «ДП УКС Центр високих технологій» не підлягають задоволенню, оскільки ці вимоги суперечать вимогам діючого законодавства, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Що стосується рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2, то воно в апеляційному порядку не оскаржується, а тому підстави для його перегляду відстуні, у звязку з чим рішення суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств - задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2009 року в частині задоволених позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «ДП УКС Центр високих технологій» про визнання права власностіскасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «ДП УКС Центр високих технологій».

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді