АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3775/16 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І., Піддубного Р.М.,

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ВАТ НАСК «Оранта» про стягнення коштів, моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 22.12.2014 р. о 13:20 в районі перехрестя вул. Вятської та вул. Котовського в м. Харкові сталося ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та його автомобіля НОМЕР_2, винним в якому визнано водія ОСОБА_2 В наслідок вказаного ДТП він отримав тілесні ушкодження, а також було пошкоджено його автомобіль. Остаточно просив стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» 50000 грн. в рахунок відшкодування вартості відновлюваного ремонту автомобіля позивача, а також 2000 грн. шкоди заподіяної здоровю позивача, внаслідок ДТП; стягнути з ОСОБА_2 13568,57 грн. в рахунок відшкодування вартості відновлюваного ремонту автомобіля позивача; стягнути шкоду спричиненої в наслідок ДТП.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 грн., а також судовий збір в сумі 69 грн.57 коп. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 720 грн. 73 коп.

В уточненій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати в частині відмови у задоволенні його позовних вимог про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП та в частині стягнення судового збору в сумі 720 грн. ухвалити нове рішення, яким стягнути з НАСТ ВАТ «Оранта» 50000 грн. і з ОСОБА_2 5894,43 грн. в рахунок завданого матеріального збитку (відшкодування вартості відновлюваного ремонту його автомобіля). Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що 22.12.2014 р. о 13:20 в районі перехрестя вул.Вятської та вул. Котовського в м.Харкові сталося ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1

Автомобіль ВАЗ 2115, д.н. НОМЕР_3 належить на праві власності позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 10.04.2015р. винним у вказаному ДТП визнаний водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_2, який порушив п.16.6 ПДР України.

Згідно вимог ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно вимог ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вирішуючи справу суд першої інстанції правильно виходив з того, що факт ДТП та вина в ньому ОСОБА_2 підтверджуються постановою, яка набрала законної сили та є обовязковою для суду.

Відповідно до ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини…

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта» (далі страхова компанія), згідно полісу обовязкового страхування №АІ/1414835. Згідно вказаного полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоровю складає 100000 грн., за шкоду заподіяну майну 50000 грн., франшиза 0.

Відповідно до ст..1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Законом України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Позивач звернувся до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування, однак відшкодування невиплачено.

Страховою компанією прийнята заява, ДТП визнано страховим випадком та проведено дослідження для визначення розміру спричиненого матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП.

На замовлення позивача ОСОБА_3 науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.Засл. проф. ОСОБА_4, було проведено експертне автотоваозначе дослідження по встановленню розміру матеріальної шкоди спричиненої володільцю автомобіля НОМЕР_4, про що складений висновок №337 від 25.02.2015р., яким встановлено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля НОМЕР_4, яка складає 63568,57 грн. перевищує його ринкову вартість, яка складає 55894,43 грн., тому у відповідності до п.8.2. розмір матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля ВАЗ 2154 встановлюється його ринковою вартістю та складає 55894,43 грн.

Відповідно до розяснень, які містяться в п.15 ПП ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

За змістом ст. 30 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи висновок експерта №337, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що автомобіль НОМЕР_4 є фізично знищеним, оскільки його відновлюваний ремонт перевищує його вартість до дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі позивач наводить критику зазначеного висновку, з ним фактично не погоджується, між тим іншого прийнятного доказу для піджтвердження розміру реальних збитків суду ненадав.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач у своїх остаточних позовних вимогах та його представник у судовому засіданні суду першої інстанції наполягали на відшкодуванні йому витрат саме на відновлюваний ремонт автомобіля, посилаючись на висновок експерта №337, а не на відшкодуванні йому шкоди у вигляді вартості автомобіля до ДТП.

Належних та допустимих доказів вартості транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди позивач суду не надав, клопотання про призначення експертизи не заявляв, хоча судом неодноразово розяснювалося право позивача заявляти клопотання про призначення експертизи.

Розглядаючи справу в межах вимог, що були заявлені позивачем в суді першої інстанції судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність розміру відшкодування, що підлягає стягненню з відповідачів.

Правильно вирішивши спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції помилково вирішив питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно роз*ясень, що містяться у п. 10, 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах 17.10.2014 № 10, подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті. У разі об'єднання позовних вимог відповідно до статті 126 ЦПК, а також у випадках подання позовної заяви одним чи кількома позивачами (співпозивачами) до одного або кількох відповідачів судовий збір обчислюється із загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно до заявлених кожним із них вимог окремим платіжним документом (частина шостастатті 6 Закону № 3674-VI).

У випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Вимоги майнового характеру заявлені позивачем на суму 65568,57 грн., за які при зверненні позивача до суду необхідно було б сплатити 655,68 грн. Крім того за немайнові вимоги підлягало сплаті 487,20 грн. Загалом 1142,88 грн.

Позивачем при зверненні до суду сплачено 720 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог та пропорційність їх задоволення, з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню 97,44 грн. судового збору, а з позивача на корить держави недоплачений ним судовий збір в сумі 422,88 грн. (1142,88 грн. 720 грн.)

Виходячи з наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 313-315, 317, 319 ЦПК України , судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2016 року змінити в частині сум стягнення судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 97,44 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 422,88 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді