Провадження №2/748/633/16
Єдиний унікальний № 748/1652/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2016 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Кухти В.О.

секретар Коротка О.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Чернігів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» про скасування наказів про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення недоотриманої заробітної плати, -

В с т а н о в и в :

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом у якому зазначив, що він з 19.08.2014 по 09.06.2015 працював у відповідача на посаді водія автофургону та виконував обовязки експедитора. У липні 2016 року під час розгляду справи за позовом відповідача до нього про стягнення шкоди у звязку з недовозами мясопродукції він дізнався, що з його заробітної плати відповідно до наказів фінансового директора відповідача № Н-6995 від 31.08.2014, № Н-7031 від 10.09.2014, № Н-7182 від 20.09.2014, № Н-7333 від 30.09.2014, № Н-7440 від 10.10.2014, № Н-7568 від 20.10.2014, № Н-7878 від 31.10.2014, № Н-7951 від 10.11.2014, № Н-8137 від 20.11.2014, № Н-8352 від 10.12.2014, № Н-8462 від 20.12.2014, № Н-8618 від 31.12.2014, № Н-9137 від 10.01.2015, № Н-9258 від 20.01.2015, № Н-9378 від 31.01.2015, № Н-9490 від 10.02.2015, № Н-9631 від 20.02.2015, № Н-9906 від 28.02.2015, № Н-10496 від 31.03.2015, № Н-10586 від 10.04.2015, здійснювалися утримання матеріальної шкоди повязаної з недовозами мясопродукції. Ці накази він просить визнати незаконними та скасувати їх, оскільки недовози мясопродукції були не з його вини, а відносяться до категорії нормального виробничо-господарського ризику, відповідач не довів умов передбачених ст.130 КЗпП України, а накази виносилися без повідомлення позивача та відібрання у нього пояснень. Крім того, позивачу заборонялося заходи до вагової і він не міг перевірити фактичну вагу товару, який йому було передано до перевезення. Сире мясо курки та курячі субпродукти, які він перевозив, втрачали вагу через утруску та стікання води. Претензій до позивача за весь час його роботи не висувалося, а щодо розбіжностях в документах по отриманій та відвантаженій продукції, йому пояснювали, що це нормальний процес. При його звільненні взагалі не йшлося про необхідність відшкодування шкоди за недостачами. Оскаржувані накази були прийняті та підписані фінансовим директором, який не є керівником та не мав права приймати накази про притягнення до матеріальної відповідальності.

В подальшому, до початку розгляду справи по суті, позивач збільшив позовні вимоги та просив, додатково до раніше заявлених вимог, стягнути з відповідача 4886,02 грн. заробітної плати утриманої з нього на підставі цих наказів.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та додатково повідомив, що з оскаржуваними наказами позивача не ознайомлювали, йому не телефонували щодо ознайомлення з цими наказами, як про це заявляє представник відповідача, недостачі розраховувалися без урахування норм втрати ваги, прийнятими на підприємстві. Значна частина актів прийому-передач товару не містить підпису позивача, який би підтвердив вагу товару при передачі отримувачу, чи підпису представника отримувача, вага товару часто зазначена ручкою на акті відповідача. Позивач робив зауваження на актах щодо невідповідності ваги товару тари та упаковки, зазначеній там, їх фактичній вазі, але жодного реагування на ці зауваження зі сторони позивача не було.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позову та зазначила, що відповідач уклав договори про повну матеріальну відповідальність ввірених йому цінностей. Своїми підписами в накладних він підтверджував факт погодження з обсягами отриманої продукції, розміри нестач ним не оспорювалися, він отримував розрахункові листи по заробітній платі, де було зазначено про утримання з нього шкоди, та претензій з цього приводу не мав. Позивач також не повідомляв керівництво про обставини щодо невірного зважування товарів та втрати ними ваги при перевезенні. Також при оформленні видаткових накладних вся вага мясопродукції зазначається з врахуванням діючих на підприємстві «ОСОБА_2 природних втрат ваги мясопродукції», а відомості недовозів формуються у програмі 1С:підприємство і містять нестачі з врахуванням норм природних втрат ваги.

Заслухавши представників сторін та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з наказом №631 КА/к-п від 18.08.2014 ОСОБА_3 прийнято на роботу у філію «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» водієм автофургону та доручено за його згодою виконувати обовязки експедитора (т.1 а.с.9).

Відповідно до договорів про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 19.08.2014 (т.1 а.с.37, 38) позивач прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей.

Згідно з наказами фінансового директора ТОВ «Комплекс Агромарс» № Н-6995 від 31.08.2014, № Н-7031 від 10.09.2014, № Н-7182 від 20.09.2014, № Н-7333 від 30.09.2014, № Н-7440 від 10.10.2014, № Н-7568 від 20.10.2014, № Н-7878 від 31.10.2014, № Н-7951 від 10.11.2014, № Н-8137 від 20.11.2014, № Н-8352 від 10.12.2014, № Н-8462 від 20.12.2014, № Н-8618 від 31.12.2014, № Н-9137 від 10.01.2015, № Н-9258 від 20.01.2015, № Н-9378 від 31.01.2015, № Н-9490 від 10.02.2015, № Н-9631 від 20.02.2015, № Н-9906 від 28.02.2015, № Н-10496 від 31.03.2015, № Н-10586 від 10.04.2015 з заробітної плати позивача як водія проводилися утримання в рахунок погашення заподіяної підприємству шкоди. В наказах міститься номери актів та накладних за якими виявлено нестачу, назви контрагентів, прізвище імя по батькові водія ОСОБА_3, номенклатура мясопродуктів та розмір нестачі. До кожного наказу надається акт про відмову ОСОБА_3М з ознайомленням з відповідним наказом, в яких зазначено, що тому телефоном пропонували ознайомитися з наказами, але він відмовлявся (т.1 а.с.39-116).

За нормами ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності.

Відповідно до ст.138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Таким чином перед винесенням оскаржуваних наказів відповідач повинен був довести, зокрема, в чому полягала вина ОСОБА_3 у виникненні нестачі ввірених йому мясопродуктів, та які його дії чи бездіяльність були протиправними.

Оскаржувані накази виносилися на підставі накладних та актів приймання-передачі (т.1 а.с.156-250, т.2, т.3 а.с.1-174). В цих накладних та актах міститься підпис позивача про прийняття певної кількості товару до перевезення та зазначені від руки розміри фактично отриманої контрагентом продукції та розміри нестачі, де відсутній підпис позивача, або ж маються акти розбіжностей, де зазначена та ж інформація, але з підписом позивача. Розрахунок нестач проведений від руки на цих актах чи накладних шляхом множення розміру нестачі в акті на ціну без ПДВ відповідної мясопродукції та на коефіцієнт 1,2 (що відповідає розміру ПДВ).

При цьому на підприємстві діють ОСОБА_2 природних втрат ваги мясопродукції на складі (т.1 а.с.119-121), що свідчить про те, що мясопродукція, яку перевозив позивач та недостачі, якої у нього були виявлені, має коефіцієнти стікання відносно переданої на склад ваги. Тобто, в процесі зберігання, а значить і перевезення, має властивість втрачати вагу. Також слід звернути увагу, що мясопродукція в накладних завжди обліковувалася за вагою, а не за кількістю пакувань чи упаковок.

При обрахунку нестач коефіцієнти стікання не застосовувалися. Представник відповідача посилався, що ці коефіцієнти закладені в програму 1С:Підприємство, якою користується ТОВ «Комплекс Агромарс» і автоматично враховуються як в накладних так і в підрахунку нестачі, але відповідних доказів не надав, і як зазначено вище, обрахунок сум нестачі на актах був проведений від руки.

Також, як видно з оскаржуваних наказів, нестачі в позивача під час роботи виникали систематично та носили постійний характер. З жодних з цим наказів ОСОБА_3 під підпис ознайомлений не був. Доказів того, що він дійсно повідомлявся телефоном про можливість ознайомлення з цими наказами, як зазначено в актах про відмову від ознайомлення, також відповідачем не надано. Взагалі такий спосіб ознайомлення працівника з наказом про утримання з нього матеріальної шкоди, як повідомлення телефоном про необхідність зявитися до юридичного відділу філії не відповідає умовам праці позивача. Він виконував обовязки водія та експедитора і у дні зазначені в актах про відмову від ознайомлення з наказами перебував на підприємстві (це підтверджується накладними про отримання ним мясопродукції), що давало змогу ознайомити його з наказом при отриманні продукції та не викликало необхідності телефонувати йому. Крім цього, в ці дні він безпосередньо виконував свої обовязки по перевезенню продукції, що заважало йому ознайомитися з наказом у юридичному відділі, навіть якщо б він був повідомлений про це телефоном.

Крім того, в актах-прийому передач продукції №КА-00017880/А від 25.03.2015, №КА-00018144/А від 26.03.2015, №КА-00018147/А від 26.03.2015, №КА-00018151/А від 26.03.2015, №КА-00018410/А від 27.03.2015, №КА-00018418/А від 26.03.2015 (т.3 а.с.104, 106, 109, 112, 116, 118) позивач зазначав, що вага тари не відповідає документам, а в акті №КА-00002891/А від 19.01.2015 (т.2 а.с.122), що ваги на прийомці не відповідають дійсним вимірам. На ці обставини підприємство жодної уваги не звернуло та відповідних службових перевірок не провело.

Відсутність у позивача можливості перевірити вагу продукції, що йому видавалася для перевезення унеможливлювало виконання ним належним чином обовязку, зазначеного в договорі про повну матеріальну відповідальність, вести облік матеріальних цінностей.

Зазначені обставини свідчать, що в ТОВ «Комплекс Агромарс» були створені умови, які сприяли виникненню документальних нестач та унеможливлювали встановлення дійсного розміру шкоди та осіб винних у її виникненні. Тобто, відповідач не виконав свого обовязку створити працівникові умови, необхідні для нормальної праці та забезпечення повного збереження ввірених йому матеріальних цінностей.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувані накази були винесені без доведення вини позивача у виникненні нестачі, не встановлено, що стало причиною нестачі (розтрата, привласнення, втрати при перевезенні, розкрадання), а також чи дійсно підприємству була завдана пряма шкода чи нестача є лише документальною та викликана недоліками обліку продукції.

В судовому засіданні наявність вини позивача у виникненні нестач також доведена не була. Посилання представника відповідача на те, що підписами у накладних позивач підтверджував наявність відповідної кількості продукції, суд не може прийняти як підтвердження дійсної ваги ввіреної позивачу продукції, оскільки у того не було обєктивної можливості перевірити її при прийманні.

Безпідставним є посилання представника відповідача, що позивач не повідомляв підприємство про обставини, які спричиняють нестачі, та не оскаржував розміри нестачі. Оскільки як зазначалося вище в деяких актах та накладних позивач зазначав про недоліки обліку продукції, але жодної реакції з боку підприємства не було. Також підприємство саме ігнорувало причини виникнення нестач, навіть не відбираючи пояснення від позивача, та фактично приховуючи від нього інформацію щодо винесених наказів. Ті обставини, що позивач у розрахунках заробітної плати та при заповненні обхідного листа при звільненні міг дізнатися про проведені утримання та заборгованість по відшкодуванню шкоди, не свідчать про його обізнаність з самими наказами. Зі змістом самих наказів позивач міг ознайомитися лише з 12.07.2016, коли вони надійшли до Чернігівського районного суду у рамках розгляду справи за позовом відповідача до нього. А тому саме з цього часу починає перебіг строк передбачений ст.233 КЗпП України.

Відповідно до ст.136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Оскаржувані накази були винесені фінансовим директором ОСОБА_4, яка відповідно до статуту не наділена таким правом, а докази того, що їй такі повноваження були делеговані Генеральним директором відсутні.

З наведених підстав суд приходить до висновку про незаконність оскаржуваних наказів.

Згідно з довідкою філії «Гаврилівські курчата» ТОВ «Комплекс Агромарс» (т.4 а.с.4), з ОСОБА_3 на підставі оскаржуваних наказів було утримано 4 886,02 грн.. У звязку з їх незаконністю, проведені на їх підставі утримання також є незаконними, а тому підлягають стягненню на користь позивача.

Судові витрати по обох позовних вимогах підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач був звільнений від їх сплати при подачі позову.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.130, 136, 138, 233 КЗпП України, ст. 3, 10, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» про скасування наказів про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення недоотриманої заробітної плати задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконними та скасувати накази фінансового директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» ОСОБА_4 про відшкодування збитків № Н-6995 від 31.08.2014, № Н-7031 від 10.09.2014, № Н-7182 від 20.09.2014, № Н-7333 від 30.09.2014, № Н-7440 від 10.10.2014, № Н-7568 від 20.10.2014, № Н-7878 від 31.10.2014, № Н-7951 від 10.11.2014, № Н-8137 від 20.11.2014, № Н-8352 від 10.12.2014, № Н-8462 від 20.12.2014, № Н-8618 від 31.12.2014, № Н-9137 від 10.01.2015, № Н-9258 від 20.01.2015, № Н-9378 від 31.01.2015, № Н-9490 від 10.02.2015, № Н-9631 від 20.02.2015, № Н-9906 від 28.02.2015, № Н-10496 від 31.03.2015, № Н-10586 від 10.04.2015.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» на користь ОСОБА_3 недоотриману заробітну плату в розмірі 4886,02 грн..

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» на користь держави судовий збір в розмірі 1102,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_5