АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого судді - Слободянюк С.В.

суддів - Лапчевської О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року про залишення без задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія» про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 березня 2013 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом кредитної спілки «Перший кредитний альянс» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія» про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Повторним заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 березня 2013 року, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги КС «Перший кредитний альянс» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Енергія» солідарно заборгованість у розмірі 1 132 515,40 грн. та судові витрати.

У грудні 2014 року ТОВ «Енергія» звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 06 березня 2013 р. за нововиявленими обставинами. Заявник зазначає, що підставами звернення стали такі обставини: діяльність ОСОБА_2 у листопаді 2009 року від імені правління КС «Перший кредитний альянс» проводилась за відсутностю на те повноважень; наявність квитанцій про погашення кредитної заборгованості, яких раніше не було в матеріалах справи (т.2 а.с.101,102).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року залишено без задоволення заяву ТОВ «Енергія» про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 березня 2013 року за нововиявленими обставинами (т.3 а.с.169-170).

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Енергія» подали апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, постановлення нової ухвали про скасування заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 березня 2013 року.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема, вказує, що ТОВу «Енергія» не могло бути відомо обставини про існування квитанцій про погашення кредитної заборгованості, оскільки особисті платіжні документи ОСОБА_1 не повинні зберігатись у ТОВ «Енергія», вони були виявлені Товариством випадково. Крім того, нововиявленою обставиною є те, що ОСОБА_2 на час підписання позовної заяви не була посадовою особою КС «Перший кредитний альянс», не мала права посвідчувати копії документів та підписувати позовну заяву; оригінал кредитної справи ОСОБА_1 з січня 2009 року знаходився у адвоката ОСОБА_3, правильність копій документів їх оригіналам ним не посвідчувалось.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином..

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

В судовому засіданні представник ТОВ «Енергія» та ОСОБА_1 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала, представник КС «Перший кредитний альянс» скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали, колегія суддів приходить до висновку про відхилення скарги, виходячи з наступного.

За матеріалами справи ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року було задоволено частково вищезазначену заяву, заочне рішення (повторне) було скасоване, позовну заяву залишено без розгляду (т.2 а.с.249-255).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року вищезазначена ухвала від 26 серпня 2015 року скасована з передачею питання на новий розгляд до Святошинського районного суду м. Києва(т.3 а.с.132-136).

Залишаючи заяву ТОВ «Енергія» без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що долучення представником ТОВ «Енергія» до заяви квитанцій (а.с.110 т.2) на підтвердження оплати боргу не є нововиявленою обставиною у розумінні ст. 361 ЦПК України, оскільки заявник знав про існування таких квитанцій на час розгляду справи, про що він не заперечує в заяві, проте не міг їх віднайти.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв*язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.п.1, 2 ч.2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених п.п.3,4 ч.2 ст.361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» в редакції Закону № 1275-УІ від 16 квітня 2009 року станом на 20 листопада 2009 року (підписана позовна заява) Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

В Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, такі відомості щодо юридичної особи: відомості про органи управління юридичної особи; прізвище, ім'я, по батькові та ідентифікаційні номери фізичних осіб - платників податків, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори; дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АЖ № 277558 від 28 листопада 2011 року, в графі:

стан юридичної особи - значиться: «в стані припинення»;

керівник юридичної особи (голова ліквідаційної комісії) - значиться «Тарасенко Тарас Петрович»;

прізвище, ім'я та по батькові осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи (Кредитної спілки «Перший кредитний альянс») без довіреності, у тому числі підписувати договори вказано - значиться «Крижанівська Олена Вікторівна». (т.2, а.с.223-225)

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції до 19 січня 2013 року, ліквідатор з дня свого призначення здійснює повноваження, приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження, виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута. З дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи-банкрута.

Постановою Господарського суду м. Києва від 07 жовтня 2009 року № 43/201 визнано кредитну спілку «Перший кредитний альянс» банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Титаренка М.О.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08 грудня 2009 року № 43/201 постанову від 07 жовтня 2009 року залишено без змін.

У матеріалах справи міститься ухвала Господарського суду м. Києва від 29 вересня 2010 року № 43/201, якою достроково припинено обов'язки ліквідатора боржника арбітражного керуючого Титаренка М.О.; призначено по справі № 43/201 ліквідатором боржника - арбітражного керуючого Тарасенка Т.П. (т. І, а. с. 170-172).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, сформованого станом на 18 серпня 2015 року (т.2 а.с.241-243) кредитна спілка «Перший кредитний альянс»за судовим рішенням про банкрутство з 25 жовтня 2011 року перебуває в стані припинення.

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо відсутності повноважень у ОСОБА_2 на час подачі позову (20 листопада 2009 року) не ґрунтуються на матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно статуту ТОВ «Енергія», зареєстрованого 11 серпня 2005 року, учасниками якого є ОСОБА_1, розмір частки його у статутному капіталі становить 98%, у ОСОБА_7, розмір частки у статутному капіталі становить 2% (т.1 а.с.53-65).

Доводи апелянта стосовно того, що відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордеру за номерами 680, 837 від 09 квітня та від 07 травня 2008 року (т.2 а.с.110) ОСОБА_1 було погашено кредитний договір від 31 березня 2008 року № 412-02, однак, ці обставини не було відомо на час ухвалення рішення не заслуговують на увагу, оскільки як зазначає сам заявник, відповідач ОСОБА_1 не зміг їх знайти, щоб довести відсутність боргу.

Суд першої інстанції правильно зазначав, що дані квитанції не є нововиявленою обставино у розумінні ст. 361 ЦПК України, оскільки заявнику було відомо про існування таких квитанцій, більш того було відомо і відповідачу ОСОБА_1, який є засновником і учасником ТОВ «Енергія».

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, залишення ухвали суду першої інстанції без змін, як такої що постановлена з дотриманням норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги на правильність висновку суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст.303,307,312, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія» відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: