Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С.,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

з участю прокурора - Павліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні місті Києві заяву Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_1, визнаної у судовому порядку недієздатною, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Представник Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» звернувся до суду з заявою про госпіталізацію у примусовому порядку відносно ОСОБА_1,1972 року народження, яку за направленням психоневрологічного диспансеру 20.12.2016 року було госпіталізовано до відділення №17 Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ», доставлену швидкою психіатричною бригадою у супроводі опікуна, у зв'язку з погіршенням психічного стану: на вулицю не виходить протягом декількох років, галюцинує, постійно сама з собою розмовляє, буває імпульсивна, розгромила дома меблі, вночі не спить, грюкає у стіни по батареях, голосно кричить, вдома витягає речі з шаф та складає їх посеред кімнати. Вдома в присутності співробітників ШПБ у хворої розвинувся стан психомоторного збудження.

Посилається на те, що згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02.12.2005 року ОСОБА_1, визнана недієздатною.

Згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2015 року їй було призначено опікуна ОСОБА_2

Зазначає, що відповідно до ст.13 Закону України « Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра.

Мотивує вимоги тим, що при госпіталізації опікун ОСОБА_2 надав згоду на госпіталізацію ОСОБА_1.

Однак згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Також згідно зазначеного рішення Конституційним судом України рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідність до цього рішення.

Крім того відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Зазначає, що ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді : Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно - параноїдний синдром. Виражений апатико - дисоціативний дефект.

У зв'язку з вищевикладеними обставинами та враховуючи загострення психічного захворювання та стану ОСОБА_1,оскільки остання потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару звертаються з вказаною заявою до суду.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, обґрунтувавши необхідність госпіталізації та проведення лікування відносно ОСОБА_1., просила суд задовольнити заяву, оскільки остання потребує лікування відносно її стану саме в умовах стаціонару, нездатності критично оцінювати свої дії та свою поведінку, переоцінювання власних можливостей, неможливості самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, некритичності свого стану та її погодження на лікування.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечує проти вимог та просить задовольнити заяву, оскільки вважає необхідним своє лікування в лікарні.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги підтримує, просить суд застосувати лікування, оскільки стан племінниці сильно загострився, вона не може спати, постійно сама з собою розмовляє,імпульсивна, розбила меблі, грюкає у стіни до сусідів, по батареях, голосно кричить, витягує речі зі шафи та складає їх посеред кімнати, вважає, що її госпіталізація є необхідною на даний час з метою покращення її стану і лікування стаціонарно доцільне, племінниця не може самостійно оцінювати свої вчинки та дії, не спить, тривожна, її брат відмовився від неї і тому його було призначено опікуном над нею і без лікування від також не зможе здійснювати за нею догляд і тому необхідно надання їй допомоги в умовах саме стаціонару.

Вислухавши пояснення учасників процесу, висновок прокурора, який вважає за доцільне застосування госпіталізації та проведення лікування відносно ОСОБА_1, дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 Закону України « Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра

Відповідно до статті 14 Закону України « Про психіатричну допомогу « - Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення СУДОВОГО контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно висновку лікарів - психіатрів від 20.12.2016 року ОСОБА_1 - страждає тяжким психічним захворюванням з діагнозом:- Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно - параноїдний синдром. Виражений апатико - дисоціативний дефект. Враховуючи нестабільний психічний стан пацієнтки, неадекватну поведінку, що може призвести до непередбачуваних наслідків, обумовлена проявами галюцинаторно - параноїдної симптоматики, потребує госпіталізації до психіатричного закладу у психіатричний стаціонар, в зв'язку з загостренням психічного захворювання та стану хворої.

З наданого суду рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02.12.2005 року, вбачається, що ОСОБА_1, визнана недієздатною та згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2015 року їй призначено опікуна ОСОБА_2 ( а.с.13-14). Як вбачається з даного рішення 03.05.2006 року недієздатній був призначений опікуном рідний брат ОСОБА_4, який ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.09.2015 року ОСОБА_4 звільнено від повноважень опікуна у зв'язку з небажанням останнього виконувати покладені на нього функції.

З наданих суду матеріалів вбачається, що опікуном ОСОБА_2 дано згоду на госпіталізацію ОСОБА_1 у зв'язку з загостренням її психічного стану з метою покращення її стану ( а.с.7 ).

Встановлено, що в зв'язку з наявністю у хворої психічного розладу, нестабільності психічного стану пацієнтки, неадекватну поведінку, що може призвести до непередбачуваних наслідків, яка обумовлена проявами галюцинаторно - параноїдної симптоматики, некритичності до стану свого здоров'я, захворювання, його проявів, погіршення психічного стану в результаті чого вона не виходить на вулицю протягом декількох років, галюцинує ( постійно сама з собою розмовляє), імпульсивна, розгромила дома меблі, вночі не спить, грюкає у стіни, по батареях, голосно кричить, витягає речі з шаф та складає їх посеред кімнати, погодженням її на перебування у стаціонарі та лікування та потреби стаціонарного лікування, суд вважає необхідним задовольнити вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 280-282 ЦПК України, ст.ст. 13, 14,22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Дати згоду на госпіталізацію до Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко