Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"13" грудня 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Харитонової Г. Л., при секретарі Родіній Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Маріупольского міського центру зайнятості до ОСОБА_1, третя особа : Комунальний заклад «Донецький академічний обласний драматичний театр» м. Маріуполя про стягнення суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останньої на їх користь незаконно отриману допомогу по безробіттю у розмірі 7926,33 грн. та понесені ними судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 17.03.2014 року відповідачу, на підставі поданої нею заяви було надано статус безробітної та під її особистий підпис було ознайомлено з правами та обовязками зареєстрованого безробітного. З 24.03.2014 року їй призначено виплату допомоги по безробіттю.

При проведенні перевірки страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення було встановлено, що відповідачем під час перебування на обліку у центрі зайнятості, як безробітної, 07.11.2014 року, між нею та КЗ «ДАОПОРДТ» було укладено договір про надання послуг. По зазначеній перевірці було складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 488.

Таким чином, на момент перебування на обліку в центрі зайнятості відповідач належала до категорії зайнятого населення і не мала права на отримання в зазначений період допомоги по безробіттю.

05.08.2015 року прийнято рішення про повернення незаконно отриманих коштів відповідачем, та направлено претензію про добровільне повернення коштів, проте наказ центру зайнятості не оскаржено, кошти в добровільному порядку відповідачем не відшкодовано.

Беручи до уваги зазначене, позивач просить стягнути з відповідача в їх користь незаконно отриману нею допомогу по безробіттю у розмірі 7926,33 грн. та понесені ним судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_2 судовому засіданні доводи заяви підтримав повністю, просить її задовольнити, в своїх поясненнях суду зіслався на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_1 до судового засідання не зявилась , надала заяву, якою позов не визнала за обставин, викладених її представником . В задоволенні позову просить відмовити .

Представник відповідача ОСОБА_3 , що діяв на підставі довіреності, в судовому засіданні позов не визнав, про що подав суду письмові заперечення відносно позову, які повністю підтримав та пояснив,що дійсно між відповідачкою та КЗ «ДАОПОРДТ» було укладено договір щодо участі її неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у репетиціях та спектаклях театру . Оскільки дитина є неповнолітня та сама не може укладати відповідні договори, її інтереси представляла мати відповідачка , та гроші, які вона отримала це гроші, які фактично заробила її донька ОСОБА_4 . За договором оплачувалась участь дитини , а не її відповідачки - послуги. Просили в позові відмовити.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, що діяв на підставі довіреності, в судовому засіданні вважав,що позов не підлягає задоволенню , підтвердив пояснення представника відповідачки в частині обставин укладання договору та його умов та пояснив,що гроші за договором від 07.11.2014 року , укладений між відповідачкою та КЗ «ДАОПОРДТ» сплачувалися за участь ОСОБА_4 у репетиціях та спектаклях, батьківський обовязок полягав в тому, щоб привезти дитину до театру у потрібний час. Не заперечував,що текст договору не зовсім відповідає його суті, між тим зміни до договору сторонами не вносились.

Заслухавши пояснення та доводи представника позивача, пояснення представника відповідача , пояснення представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, зокрема, громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про зайнятість населення», безробітними визнаються громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших, передбачених законодавством доходів, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Статтею 7 Закону України " Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що видом забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю.

Згідно ч.2,3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання особою своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Судом встановлено, що відповідно до персональної картки № 000723, відповідач по справі ОСОБА_1 звернулась до Маріупольського міського центру зайнятостіта 17.03.2014 року подала заяву про вирішення питання працевлаштування та надання статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю у якій вказала, що на момент подання заяви, вона не є найманим працівником, не укладала договорів цивільно-правового характеру, не зареєстрована як фізична особа підприємець, що підтверджується вищевказаною персональною карткою та заявою до Маріупольського міського центру зайнятості. (а.с.8-9).

Як вбачається з заяви про надання статусу безробітного, того ж дня ОСОБА_1 під особистий підпис була ознайомлена з правилами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені ЗУ «Про зайнятість населення» та ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», де зазначено, що в разі приховування від центру зайнятості відомостей про працевлаштування на роботу (навіть тимчасове), безробітний зобов'язаний повернути незаконно отримані кошти. (а.с. 10)

Із витягу із наказів про прийняті рішення по ОСОБА_1 ПК № 0073, встановлено, що :

- наказом № НТ 140317 від 17.03.2014 року ОСОБА_1 надано статус безробітного;

- наказом № НТ 140324 від 24.03.2014 року відповідачу призначено виплату допомоги по безробіттю з 24.03.2014 року по 18.03.2015 року;

- наказом № НТ 140324 від 24.03.2014 року відкладено виплату допомоги по безробіттю;

- наказом № НТ 140326 від 26.03.2014 року призначено допомогу по безробіттю;

- наказом № НТ 140403 від 03.04.2014 року розпочато виплату допомоги по безробіттю;

- наказом № НТ 150320 від 20.03.2015 року припинено виплату у звязку із закінченням строку виплати з 20.03.2015 року;

- наказом № НТ 150506 від 06.05.2015 року припинено реєстрацію безробітних у зв'язку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування;

- наказом № НТ 150831 від 02.09.2015 року затверджено повернути виплати, повернути кошти у встановленому порядку відповідно до п. 3 ст.36 ЗУпЗДССВБ з 07.11.2014 року, сума боргу 7926,33 по 19.03.2015(а.с.15 ).

З акту № 488 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" від 05.08.2015 року, встановлено, що ОСОБА_1, перебуваючи на обліку у Маріупольському міському центрі зайнятості з 17.03.2014 року по 05.05.2015 року та отримуючи допомогу по безробіттю з 24.03.2014 року по 18.03.2015 року отримала дохід на підприємстві КЗ «ДАОПОРДТ», де виконувала роботи з 07.11.2014 року відповідно договору надання послуг № 53 від 07.11.2014 року та актів виконаних робіт № 1 від 30.11.2014 року та № 2 від 22.12. 2014 року. (а.с. 16).

Згідно договору про надання послуг № 53 від 07.11.2014 року, укладеного між замовником КЗ «ДАОПОРДТ» та виконавцем ОСОБА_1, остання зобовязалась надавати послуги по забезпеченню участі ОСОБА_4 у репетиціях та виставах. Тобто, як вбачається з зазначеного договору, його предметом є забезпечення відповідачем виконання певних дій іншою особою. (а.с.17).

Виходячи із зазначених обставин, відповідачем особисто надавались послуги по забезпеченню участі її доньки у виставах та репетиціях, за що вона отримувала грошові кошти за надання таких послуг, з яких було утримано суму податку. Зазначена обставина стверджується актами виконаних робіт та даними податкового розрахунку КЗ «ДАОПОРДТ»за формою № 1ДФ за 4 квартал 2014 року (а.с.18-21).

Таким чином, на момент перебування на обліку в центрі зайнятості відповідач належала до категорії зайнятого населення і не мала права на отримання допомоги по безробіттю.

Застраховані особи, зареєстровані у встановленому законом порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно повідомляти відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного не виконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг( ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

31 серпня 2015 року директором Маріупольського центру зайнятості було видано наказ № НТ 150831 від 31.08.2015 про повернення незаконно отриманих коштів відповідачем. Відповідачу було направлено повідомлення про добровільне повернення коштів, проте, вони в добровільному порядку не відшкодовані (а.с. 15, 22).

Зважаючи на викладене, суд вважає доведеними ті обставини, що відповідач в період перебування на обліку в центі зайнятості як безробітна надавала послуги по договору та отримувала грошові кошти за надання таких послуг, тобто належала до зайнятого населення, що виключало можливість виплати їй допомоги по безробіттю . Про вказані обставини їй було достовірно відомо, однак центр зайнятості про це вона не повідомила, чим порушила вимоги ч.2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття ".

З огляду на ті обставини, що безпідставна виплата ОСОБА_1 допомоги по безробіттю сталася внаслідок умисного невиконання нею свого обов'язку щодо своєчасного подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг, а також враховуючи те, що відповідач відмовляється у позасудовому порядку вирішити даний спір, суд вважає, що на підставі ч.3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття " позивач має право вимагати стягнення з ОСОБА_1, безпідставно виплаченої їй допомоги по безробіттю, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати .

Отже з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 1378 гривень 00 копійок.

На підставі ст.ст. 36, 39 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", ст. ст.3,10,11,15,60,88,209,212-215, ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позов Маріупольского міського центру зайнятості до ОСОБА_1, третя особа : Комунальний заклад «Донецький академічний обласний драматичний театр» м. Маріуполя про стягнення суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Маріупольского міського центру зайнятості суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 7926,33 грн. та судові витрати у розмірі 1378 грн., а всього 9304 грн. 33 коп. , перерахувавши їх на р/р 1052 в ГУДКСУ Донецької області, ОКПО 24815706, МФО 834016.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г. Л. Харитонова