Провадження № 2-о-359/16
РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретарів - Подобєда О.В., Слободянюк А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Правобережне об`єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення,
ВСТАНОВИВ:
27.07.2016 заявник ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що у 1988 році він працював в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 15 травня по 30 вересня 1988 року.
Обґрунтовуючи заяву, заявник посилається на те, що він починаючи з 1981 року і по лютий 2004 року працював на підприємстві ДП «Будівельне управління № 143» ВАТ «Трест «Південзахідтрансбуд». В період часу з 15 травня 1988 року по 30 вересня 1988 року та з 15 червня по 15 липня 1989 року він був задіяний в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
На даний час вся документація, яка стосується виконання ним робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС зберігається в ТОВ «Українська Архівна компанія - Архів», відповідно до договору про надання комплексу послуг по зберіганню документів від 11.09.2014 № 10456, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Трест «Південзахідтрансбуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська Архівна компанія - Архів».
04.05.2016 він звернувся до Правобережного об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві про призначення пенсії за віком як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії, проте йому було відмовлено з тих підстав, що ним подано недостатньо доказів участі в ліквідації наслідків в зоні відчуження, а довідки ТОВ «Українська Архівна компанія - Архів» видані неправомірно, оскільки ДП БУ № 143 ПАТ «Трест Південзахідтрансбуд» на даний час не є ліквідованою.
Таким чином для реалізації його прав на пенсійне забезпечення, йому потрібно встановити вищевказаний юридичний факт роботи в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
В судовому засіданні представник заявника Гайдамаченко Т.П. підтримала заяву ОСОБА_1 та просила її задовольнити.
Представник зацікавленої особи Правобережного об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим суд знаходить можливим розглянути справу у його відсутності.
Заслухавши пояснення представника заявника, покази свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як визначено у ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з правилами ч. 3 ст. 15 ЦПК України розгляд цивільних справ здійснюється в порядку позовного, наказного та окремого провадження.
У відповідності до ст. 234 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У відповідності до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:
- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;
- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;
- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII.
Відповідно до ч.1 ст. 55 вказаного Закону, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Частиною третьою ст. 55 Закону №796-XII визначено, що призначення та виплата пенсій учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV і цього Закону.
Згідно ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.
У відповідності до абз. 5 пп. «г» п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються серед інших документи, які засвідчують його особливий статус, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідку про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 №122, або довідку військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідку архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Відповідно до ст.15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" довідки про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період надаються підприємствами, установами та організаціями за основним місцем роботи працівників або їх правонаступниками.
Порядок оплати праці особам, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, регулювався низкою спеціальних нормативних актів з цього приводу.
Згідно ст.3 Закону України "Про правонаступництво України", закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України як такі, що не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України. Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році, іншими нормативними актами не передбачені, відповідно вказаний Порядок є чинним.
Відповідно, п.1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156 "Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС" передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.
Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 р. № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7) надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, відповідно в чотири, три і двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.
Відповідно постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. №665-195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.
Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7) було дозволено підприємствам залучати працівників на роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі.
Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).
Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.
Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища" від 5 жовтня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати. Таким чином, саме на керівників підприємств та відомств було покладено обов`язок здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах в зоні відчуження Чорнобильської АЕС відповідно вказаних нормативних актів.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС третьої категорії, тобто особою, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 20 грудня 2011 року, та має право на пільги, встановлені законодавством України.
З 1981 року по лютий 2004 року ОСОБА_1 працював на підприємстві ДП «Будівельне управління № 143» ВАТ «Трест «Південзахідтрансбуд» на посаді лицювальника четвертої виробничої дільниці, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці заявника НОМЕР_2 , довідкою від 01.03.2016 №01/03/16, наказом про зарахування на роботу від 10.08.1981 №145, наказом про звільнення від 27.02.2004 №6-к.
Як пояснила представник заявника в судовому засіданні, в період з 15 травня 1988 року по 30 вересня 1988 року та з 15 червня по 15 липня 1989 року ОСОБА_1 був задіяний в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Так, згідно наказу по Будівельному управлінню № 143 Тресту Південзахідтрансбуд від 15.07.1987 №228, працівників управління залучено до будівельно-монтажних робіт по будівництву закритих пасажирських платформ для обслуговуючого персоналу ЧАЕС і пункту дезактивації рухомого складу поблизу сел. Посудово пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження. Пунктом 7 вказаного наказу визначено бухгалтерії БУ-143 проводити оплату праці у відповідності з Рішенням урядової комісії по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від 02.02.1987 №351 та вказівками Мінбуду від 20.02.1987 №МО-146с.
Відповідно до довідки ТОВ «Українська Архівна компанія - Архів» від 01.03.2016 №17 форми №122, ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987 року № 1497-878 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 6 червня 1986 року № 665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах, відповідно до списку № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.
Як вказано у даній довідці, ОСОБА_1 виконував такі роботи: 1) з 01 травня 1988 року по 31 травня1988 року, всього 11 днів з оплатою у розмірі 208,00 руб, пункт дезактивації ст. Пересадочна; 2) з 01 червня 1988 року по 30 червня 1988 року, всього 22 дні з оплатою 382,00 руб, пункт дезактивації ст. Пересадочна; 3) з 01 липня 1988 року по 31 липня 1988 року, всього 22 дні з оплатою 420,00 руб, пункт дезактивації ст. Пересадочна; 4) з 01 серпня 1988 року по 31 серпня 1988 року, всього 23 дні з оплатою 401,00 руб, пункт дезактивації ст. Пересадочна; 5) з 01 вересня 1988 року по 30 вересня 1988 року, всього 12 дні з оплатою 225,00 руб, пункт дезактивації ст. Пересадочна.
Вищевказані відомості підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами наданими на запит суду ТОВ «Українська Архівна компанія - Архів», а саме, книгою обліку заробітних плат «К-2» БУ-143, яка свідчить про виплату у вищевказані періоди ОСОБА_1 заробітної плати у підвищеному розмірі, який приведений вище.
При цьому, як свідчать матеріали справи, надана суду ТОВ «Українська Архівна компанія - Архів» первина документація перебуває у володінні вказаного товариства на законній підставі, а саме відповідно до договору про надання комплексу послуг по зберіганню документів від 11.09.2014 № 10456, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Трест «Південзахідтрансбуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська Архівна компанія - Архів».
Отже, досліджені письмові докази дають суду підстави для висновку про те, що заявник дійсно в період з 15 травня 1988 року по 30 вересня 1988 року та з 15 червня по 15 липня 1989 року був задіяний в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Крім того, ця ж обставина підтверджується показами свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 наданими в ході розгляду справи.
Отже, оцінюючи всі обставини справи, встановлені в ході судового розгляду, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази достовірно підтверджують факт безпосередньої участі заявника у роботах, пов`язаних з усуненням аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків у зоні відчуження.
У зв`язку з цим, оскільки зазначений факт породжує юридичні наслідки для заявника, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і повинні бути задоволені.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 67-60, 234, 256-259 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Заяву задовольнити.
Встановити, що ОСОБА_1 у 1988 році працював в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 15 травня по 30 вересня 1988 року.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя В.В.Лазаренко