АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про стягнення зі ОСОБА_4 суми боргу за договором позики та передбачених ст.625 ЦК України за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07.02.2013, позов задоволено у повному обсязі та стягнуто з відповідача на користь позивача 9477430,66грн боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.10.2014 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2012 та ухвала Апеляційного суду міста Києва від 07.02.2013 скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені частково: на його користь зі ОСОБА_4 стягнуто 4851913,70грн боргу за договором позики та 6890,00грн судового збору, що разом складає 4858803,70грн; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем укладеного сторонами 22.12.2009 договору позики на суму 1495805,00грн, що за середнім курсом продажу Євро складало 130070,00 Євро, виникла заборгованість у розмірі еквіваленту 81101 Євро, що за курсом НБУ станом на 15.03.2016 становить 2390857,48грн.

Виходячи з положень ст.ст.1050,625 ЦК України, суд вважав обгрунтованими та задовольнив позовні вимоги про стягнення зазначеної суми боргу з урахуванням 3% річних за період з 23.12.2010 (строк виконання зобов'язання за договором) по 16.07.2012 (дата звернення з позовом до суду), що склало 70198,74грн. З урахуванням положень п.1 договору позики та ст.ст.550,551 ЦК України суд задовольнив і вимоги про стягнення пені в розмірі 1% від суми боргу за кожний день прострочення виконання зобов'язання, що склало 5459688,25грн, зменшивши на підставі ч.3 ст.551 ЦК вказану суму до розміру суми основного боргу в 2390857,48грн (2390857,48грн + 70198,74грн + 2390857,48грн = 4851913,70грн).

Виходячи з того, що сторони у договорі визначили, що сума повернення боргу має становити за середнім курсом продажу Євро приватним особам комерційними банками міста Києва 130070 Євро. та відповідно до положень ст.533 ЦК України, суд вважав, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат згідно ст.625 ЦК України задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2016 рокута ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір заборгованості та стягнути з нього на користь ОСОБА_5 1698848,42грн. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вважає, що суд безпідставно розглянув збільшені позивачем вимоги та не взяв до уваги факт визнання ним боргу у розмірі 1698848,42грн.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити без змін законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Установлених судом обставин, що мають значення для справи, відповідач не заперечує. Доводи його апеляції зводяться до безпідставно великого на його думку розміру суми, що підлягає стягненню з нього на користь позивача, проте, складових боргу як то 3% річних, пеня і навіть інфляційні втрати, у стягненні яких суд відмовив, відповідач не заперечує.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог і заперечень і які мають значення для вирішення спору, вірно визначився із характером спірних правовідносин і нормами матеріального закону, що їх регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про стягнення суми боргу з урахуванням трьох процентів річних, а також пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, правильно вважав відсутніми підстави для стягнення інфляційних втрат, проте, при обрахуванні суми боргу не у повній мірі врахував, що розрахунки сум з переведенням іноземної валюти в українську слід робити за курсом НБУ на день ухвалення рішення (п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі»), а не на день подачі чи уточнення суми позову.

Оскільки правильним і таким, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами є висновок суду про розмір неповернутої суми боргу в 81101 Євро, а також враховуючи курс української гривні до євро на день ухвалення судом рішення 11.07.2016, коли 27,49грн = 1 євро, визначений судом першої інстанції розмір заборгованості, розрахований за курсом 29,48грн = 1 євро, підлягає зменшенню з 81101 Євро х 29,48грн = 2390857,48грн до 81101 Євро х 27,49грн = 2229466,49грн.

Щодо стягнення 3% річних та розрахунку цієї складової боргу, то в цій частині суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для їх стягнення та з дотриманням вимог закону обрахував розмір, навівши відповідний розрахунок у мотивувальній частині рішення.

Правильним і таким, що грунтується на положеннях ч.3 ст.551 ЦК України є висновок суду про наявність підстав для зменшення розміру пені, що за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання підлягає стягненню з відповідача. Разом із тим, колегія, виходячи з обставин даної справи, характеру спірних правовідносин та їх тривалості, поведінки відповідача, який визнає факт наявності боргу, розміру боргу та різкого підвищення курсу валют в Україні, - вважає за можливе зменшити розмір пені до 700335,26грн.

В частині відмови у задоволенні позову про стягнення інфляційних втрат рішення суду першої інстанції у даній справі грунтується на вимогах закону, умовах договору і встановлених судом обставинах та не оскаржується позивачем.

З огляду на викладене оскаржуване рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року у даній справі підлягає зміні в частині зменшення розміру суми боргу за договором позики, що підлягає стягненню зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, з 2390857,48грн до 2229466,49грн та в частині зменшення розміру пені з визначених судом 2390857,48грн до 700335,26грн; в іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до обгрунтування зменшення розміру суми боргу через призму його власних інтересів, проте, не грунтуються на вимогах закону, а тому в іншій частині не заслуговують на увагу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,309,313,316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року змінити, зменшивши розмір сум, що підлягають стягненню зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, та виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2229466,49грн боргу за договором позики, 70198,74грн як 3% річних, 700335,26грн пені та 6890грн судового збору, а всього стягнути 3006890грн (три мільйони шість тисяч вісімсот дев'яносто грн); в іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна