Справа № 367/6612/15-ц Головуючий у І інстанції Карабаза Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/3227/16 Доповідач у 2 інстанції Касьяненко Л. І.
Категорія 23 09.08.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

09 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Таргоній Д.О.

За участі секретаря: Тимошевської С.І.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 березня 2016 року у справі за позовом Комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території,-

встановила:

31 серпня 2015 року КП «Бучанське управління житлово-комунального господарства» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачі є мешканцями квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Даний будинок знаходиться на балансі КП «Бучанське управління житлово-комунального господарства», підприємством надаються послуги по утриманню будинку та прибудинкової території. Вказує, що 27.11.2012 року був укладений договір №6360 «Про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території». Для проведення розрахунків по оплаті за спожиті комунальні послуги було відкрито рахунок № НОМЕР_1. Станом на 31.07.2015 року заборгованість за комунальні послуги становить 5026,77 грн., 3% річних в розмірі 191,38 грн. та інфляційні витрати в розмірі 2361,07 грн., а всього 7579,22 грн.

Просив стягнути солідарно із відповідачів загальну суму заборгованості в розмірі 7579,22 грн., та судовий збір.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» заборгованість по утриманню будинку та прибудинкової території за період з 01.07.2012 року по 31.07.2015 року в розмірі 4906,45 грн., три відсотка річних в розмірі 191,38 грн., інфляційні витрати 2361,07 грн., а всього 7458,90 грн., та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено,що ОСОБА_2 є власником жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 в на підставі договору купівлі-продажу №3751 від 21.06.2012 року. Квартира, за вказаною адресою, є приватною та на підставі рішення Бучанської міської ради від 23.02.2012 року №565-22-УІ «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Буча 166 -ти квартирного житлового будинку з об'єктами інфраструктури по АДРЕСА_1», знаходиться на балансі КП «Бучанське управління житлово-комунального господарства».

Відповідачі проживають за адресою: АДРЕСА_1, користуються послугами КП «Бучанське управління житлово-комунального господарства», але плату за надані послуги вносять не регулярно та не в повному обсязі, в зв'язку з чим за ними виникла заборгованість за період з 01.07.2012 року по 31.07.2015 року в розмірі 7458,90 грн., в добровільному порядку заборгованість не погашена.

Вартість послуг визначена згідно тарифів затверджених рішеннями Бучанської міської ради. Позивачем надані докази надання послуг актами готовності до опалювального періоду від 01.08.2012 року, від 07.06.2013 року, від 20.06.2014 року, від 24.07.2015 року, паспортами готовності до роботи в опалювальний період 2012-2013 років 2013-2014 років, 2014-2015 років, 2015-2016 років, актами на первинну чи повторну перевірку димових та вентиляційних каналів від 25.09.2013 року, від 12.09.2014 року, від 20.04.2015 року, відомостями вивозу контейнерів. Діями відповідачів порушені права позивача.

Із наданих письмових доказів вбачається, що позивач надає певний, конкретний перелік визначених комунальних послуг власникам квартир у будинку АДРЕСА_1 та здійснює утримання даного будинку і прибудинкової території.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до положень ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема, є власник, який зобов'язаний на підставі ст.322 ЦК України утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, на підставі положень ст.156 ЖК України члени сім'ї власника несуть обов'язок з оплати комунальних послуг перед власником житла, який визначає участь кожного із них.

З урахуванням цих обставин та вимог закону , колегія приходить до висновку, що суд І інстанції прийшов правильного висновку , що відповідачі в порушення вимог ст.ст. 67,68 ЖК України не сплачували у повному обсязі кошти за надані послуги з утримання будинків та прибудинкової території , внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 1.07.2012 року по 31.07.2015 року у розмірі 4906,45 грн., яка підлягає стягненню з власника квартири.

Проте, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про застосування до даної категорії справ положень ст. 625 ЦК України, оскільки стягнення з відповідача заборгованості за надані комунальні послуги не можуть вважатися простроченням виконання грошових зобов'язань перед кредитором за користування грошима.

Положення частини 2 статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин та в сукупності інших доказів у справі, думка суду першої інстанції, яка викладена в прийнятому рішенні не може залишатися чинною, відповідно, рішення в частині стягнення інфляційних збитків та 3 % річних підлягає скасуванню.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача суму боргу в розмірі 4906 грн. 45 коп., без урахування інфляційних збитків та 3 % річних. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 березня 2016 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витратта в цій частині ухвалити нове рішення про відмову заявлених вимог, в інший частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: