Справа № 526/1293/14-ц
Провадження № 2/526/102/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Заколодяжної О.А.

при секретарі Шульзі Н.М.

з участю представника

відповідача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадячі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна», ОСОБА_5, третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП, стягнення невиплаченого страхового відшкодування,-

в с т а н о в и в:

25.06.2014 року до суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна», ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП, стягнення невиплаченого страхового відшкодування.

У позовній заяві позивач вказує, що 09.12.2013 року близько 17-00 год. з вини водія ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Корзуна в м. Гадяч Полтавської області сталась дорожньо-транспортна пригода в результаті якої була пошкоджена задня частина його автомобіль НОМЕР_2. Згідно постанови Гадяцького районного суду від 06.05.2014 року, ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Власником автомобіля НОМЕР_1 являється ОСОБА_4. В результаті пошкодження автомобіля позивачу було завдано матеріальних збитків, а саме: 22 217,83 грн. - матеріальні збитки, завдані пошкодженням задньої частини автомобіля та визначені експертним дослідженням, 750 грн. - витрати на експертне дослідження. Окрім того, ОСОБА_3 зазнав і моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав в результаті пошкодження його автомобіля, пошуку коштів на його відновлення, порушення звичайного способу життя та відновлення психічного стану, яку він оцінює в 10 000 грн.. Оскільки відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 добровільно відмовляються відшкодувати йому вищевказані витрати та моральну шкоду, тому він звернувся до суду з даною позовною заявою та просив солідарно стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 : 22 217,83 грн. - матеріальних збитків, завданих пошкодженням задньої частини автомобіля, 750 грн. - витрати по оплаті автотоварознавчої експертизи, 10 000 грн. - відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Окрім того, ухвалою Гадяцького районного суду від 23.02.2015 року цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ «СК «Провідна» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди була обєднана в одне провадження з цивільною справою 526/1293/14-ц за його позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП, в якій він вказує, що 09.12.2013 року близько 17-00 год. з вини водія ОСОБА_5, який керував автомобілем НОМЕР_3 по вул. Корзуна в м. Гадяч Полтавської області, сталась дорожньо-транспортна пригода в результаті якої була пошкоджена передня частина його автомобіль НОМЕР_2. Згідно постанови Гадяцького районного суду від 29.01.2014 року ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 18.04.2013 року між водієм ОСОБА_5 та ПрАТ «СК «Провідна» був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застраховано його цивільну відповідальність і ПрАТ «СК «Провідна» йому було виплачено: 11 517,74 грн. - страхової суми, 1118,18 грн.- пені за прострочення виплати з вини Страховика, тоді як згідно висновку автотоварознавчої експертизи проведеної ФОП ОСОБА_6, сума матеріального збитку пошкодження передньої частини його автомобіля становить 18 993, 79 грн. Тому просив суд визнати дії даної страхової компанії щодо зменшення страхових виплат та зволікання по терміну виплати страхового відшкодування протиправними та стягнути із ПрАТ «СК «Провідна» на його користь 7 512,77 грн.- недоотриману суму страхового відшкодування, яка складається з 5857,87 грн.- страхового відшкодування, 750 грн. - витрат по оплаті автотоварознавчої експертизи, трьох відсотків річних - 64,34 грн., пені - 278,80 грн., інфляційних - 561,76 грн., а також просив стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на його користь моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Позивачем ОСОБА_3 неодноразово подавались заяви про уточнення позовних вимог в звязку з інфляцією та проведенням судових автотоварознавчих експертиз: № 160 від 11 .11.2015 року та № 49 від 31.05.2016 року.

В заяві про уточнення позовних вимог від 11.07.2016 року позивач просить суд, посилаючись на ст.ст. 16, 22, 23, 1192 ЦК України, Постанову Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», висновок судової автотоварознавчої експертизи № 49 від 31.05.2016 року, стягнути з відповідача ОСОБА_5 різницю витрат з відновлення передньої частини його автомобіля без врахування зносу і страховою виплатою в сумі 77 871,98 грн. ( 90 508,17 грн.- вартість відновлення передньої частини автомобіля на час проведення експертизи № 49 від 31.05.2016 року - 12 636,19 грн - страхове відшкодування), вартість послуг експерта на загальну суму 1162,90 грн. ( 750 грн., 325 грн., 87,90 грн.) та завдану йому моральну шкоду в сумі 5000 грн., яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав в результаті пошкодження його автомобіля, а також зміні звичного способу життя.

З відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4, в заяві про уточнення позовних вимог від 11.07.2016 року, позивач просив стягнути солідарно вартість відновлювальних робіт задньої частини його автомобіля без урахування зносу на час проведення експертизи № 49 від 31.05.2016 року в сумі 34 054,71 грн., вартість послуг експерта на загальну суму 1162,90 грн. ( 750 грн., 325 грн., 87,90 грн.) та завдану йому моральну шкоду в сумі 10 000 грн., яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав в результаті пошкодження його автомобіля, а також зміні звичного способу життя.

Щодо позовних вимог до ПрАТ «СК «Провідна», в заяві про уточнення позовних вимог від 11.07.2016 року позивач вказує, що згідно висновку № 030614 від 10.06.2014 року, складеного судовим автоекспертом ФОП ОСОБА_6, встановлено можливість визначення окремо вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу та без урахування ПДВ ( страхового відшкодування) пошкоджених передньої та задньої частини його автомобіля. Так, вартість відновлювального ремонту передньої частини з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників його автомобіля НОМЕР_4, станом на дату ДТП, яка сталась 09.12.2013 року без урахування ПДВ становить 18 993,79 грн.. Оскільки ПрАТ «СК «Провідна» частково сплатила йому 12 636,19 грн., тому з ПрАТ «СК «Провідна» необхідно стягнути недоотриману суму страхового відшкодування в розмірі 5 857,60 грн. ( 18993,79 грн. - 12 636,19 грн. - 500 грн. франшизи). Окрім того, в звязку з тим, що ПрАТ «СК «Провідна» своєчасно до 10.03.2014 року не виконала своє зобовязання щодо виплати йому у повному обсязі страхового відшкодування, тому позивач просив суд стягнути з страхової компанії , відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, 3% річних за 854 прострочені дні в сумі 755,66 грн., пеню в розмірі 5 261,53 грн., інфляційні витрати в сумі 4 908,09 грн., а також витрати за послуги експерта ФОП ОСОБА_6 в сумі 750 грн..

Також ОСОБА_3А просив суд стягнути з відповідачів на його користь сплачений ним судовий збір.

20.09.2016 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог щодо відповідача ОСОБА_7 «СК «Провідна» збільшивши позовні вимоги. Позивач в заяві, посилаючись на ст. 29, ч.2 ст. 36, ч.3 ст. 35 Закону України № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та враховуючи висновок судової автотоварознавчої експертизи № 160 від 11.11.2015 року, просив суд стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на його користь недоотриману суму страхового відшкодування у сумі 13 034,46 грн. виходячи з розрахунку: 26 170,65 грн. ( вартість відновлювального ремонту передньої частини кузова з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля НОМЕР_4, станом на 09.12.2013 року) - 12 636,19 грн. ( страхове відшкодування) - 500 грн. ( франшиза). Окрім того, в звязку з тим, що ПрАТ «СК «Провідна» своєчасно до 10.03.2014 року не виконала своє зобовязання щодо виплати йому у повному обсязі страхового відшкодування, тому просив суд стягнути з страхової компанії, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, 3% річних за 922 прострочених дня в сумі 1808,27 грн., пеню в розмірі 12 455,89 грн., інфляційні витрати в сумі 10 827,49 грн., а також витрати за послуги експерта ФОП ОСОБА_6 в сумі 750 грн. та судовий збір.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 суду зазначив, що звернувся із заявою до Моторного ( транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) щодо відшкодування шкоди в результаті ДТП, яка мала місце 09.12.2013 року і була заподіяна йому ОСОБА_1, транспортний засіб якого не був застрахований, та отримав від МТСБУ відшкодування в розмірі 25 371,36 грн., тому свої позовні вимоги щодо стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відшкодування шкоди змінив, зменшивши суму відшкодування на 25 371,36 грн., які сплатило йому МТСБУ, решту своїх позовних вимог підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не зявився, надав суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без його участі, за участю його представника адвоката ОСОБА_2, позовні вимоги позивача не визнав.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_8 суду зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, не підлягають до задоволення, так як Моторне ( транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) відшкодувало йому шкоду за пошкоджену задню частину його автомобіля в сумі 25 371,36 грн., яка перевищує матеріальний збиток, визначений згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 49 від 31.05.2016 року , а саме 21 199,94 грн.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги позивача ОСОБА_3 не визнав, суду пояснив, що дійсно є власником автомобіля НОМЕР_1 , яким 09.12.2013 року на законних підставах керував його син ОСОБА_1 і з вини якого сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої була пошкоджена задня частина автомобіля марки CITROEN BERLINGO, р.н. ВІ7284Ая, що належить ОСОБА_3. Оскільки він не причетний до вищевказаної ДТП, тому вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 до нього є безпідставні, у звязку з чим просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до нього.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги позивача ОСОБА_3 не визнав, суду зазначив, що ПрАТ СК «Провідна» виплатила позивачу частину коштів за пошкоджений ним автомобіль, але ОСОБА_3 не використав їх на відновлення автомобіля. Окрім того, він також після ДТП за усною домовленістю сплатив ОСОБА_3 5000 грн. в рахунок відшкодування завданих ним збитків за пошкоджений автомобіль, при цьому будь-яких письмових документів щодо передачі коштів позивачу не складав, оскільки на той час, спору між ними щодо суми відшкодування завданих збитків не було і він вважав, що ПрАТ СК «Провідна» виплатить ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі, яке необхідне для відновлення автомобіля.

Представник відповідача ПрАТ СК «Провідна» до суду не зявився, надали суду заперечення на позовну заяву ОСОБА_3 від 17.06.2016 року та на уточнені позовні вимоги. У запереченнях зазначили, що дана страхова компанія виконала свої зобовязання за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним 18.04.2013 року між ПрАТ СК «Провідна» та ОСОБА_5, сплативши позивачу страхове відшкодування у розмірі 12 636 грн. та пеню у розмірі 189,05 грн. за несвоєчасну виплату страхового відшкодування. Так, у своїй заяві ОСОБА_3 розмір збитку за пошкоджений ОСОБА_5 автомобіль Сітроен просив визначити по калькуляції, складеній спеціалістом Страховика у відповідності до вимог ст. 36.2 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зазначив, що з розміром та способом визначення страхового відшкодування за розрахунком Страховика згоден. 04.02.2014 року спеціалістами ПрАТ СК «Провідна» на підставі програми Audatex, акту огляду від 19.12.2013 року, складеного у присутності ОСОБА_3 та підписаного ним і фотографій пошкодженого автомобіля складено ремонтну калькуляцію № 6820, відповідно до якої витрати на ремонт автомобіля Сітроен склали 36 101,36 грн. ( без ПДВ). Доплата в розмірі, що не перевищує суми ПДВ, відповідно до абз.2 п.36.2 ст. 36 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Тоді як ОСОБА_3 документів на підтвердження факту оплати проведеного ремонту свого автомобіля страховій компанії не надав. До запасних частин ПрАТ СК «Провідна» застосувала коефіцієнт зносу 0,5796, тому розмір збитків становив 24 035,47 грн.. Окрім того, було встановлено, що 09.12.2013 року з автомобілем ОСОБА_3 зіткнувся не тільки автомобіль під керуванням ОСОБА_5, а й автомобіль Нісан під керуванням ОСОБА_1 Відповідно до п.36.3 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємоповязаними сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Оскільки ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_5 доказів про подільність завданої шкоди до страхової компанії подано не було, тому сума збитку та розмір страхового відшкодування ділиться на 2 (кількість винних у ДТП) і частка ОСОБА_5 склала 12 017,74 грн.- 500 грн. франшизи, тому до виплати ОСОБА_3 було нараховане страхове відшкодування у сумі 11 517,74 грн.. Оскільки ОСОБА_3 виплата відшкодування була здійснена з простроченням на 31 день, тому позивачу була нарахована та виплачена пеня у сумі 128,53 грн.. Пізніше ОСОБА_3 був зроблений перерахунок страхового відшкодування, за яким страхова компанія доплатила позивачу 1 118,45 грн. та пеню прострочення по цій сумі за 115 днів у розмірі 60,52 грн.. Відповідно до п.36.6 ст. 36 ЗУ « ОСЦПВВНТЗ», 500 грн. франшизи позивачу повинен відшкодувати ОСОБА_5, як особа відповідальна за збитки. Тому ПрАТ СК «Провідна» вважає, що виконала свої зобовязання перед позивачем у повному обсязі.

У додаткових запереченнях на позовні вимоги ОСОБА_3, викладених в заяві про уточнення позовних вимог від 20.09.2016 року, відповідач ПрАТ СК «Провідна» зазначив, що позивач при розрахунку своїх уточнених позовних вимог посилається на висновок судової автотоварознавчої експертизи № 160 від 11.11.2015 року за якою ринкова вартість автомобіля позивача станом на дату ДТП - 09.12.2013 року складає 55 438,90 грн. Вартість відновлювального ремонту передньої частини автомобіля позивача станом на 09.12.2013 року складає 46 881,24 грн.. Вартість відновлювального ремонту задньої частини автомобіля позивача станом на 09.12.2013 року складає 25 468,36 грн.. Тобто розмір відновлювального ремонту (всього) автомобіля більше розміру ринкової вартості автомобіля. Таким чином, за даною експертизою встановлено юридичний факт знищення автомобіля позивача, тому розмір страхового відшкодування повинен розраховуватись відповідно до ст. 30 Закону України № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і розмір належного страхового відшкодування повинен розраховуватись в порядку визначення різниці вартості транспортного засобу до та після ДТП ( в частині пошкодження передньої частини автомобіля позивача). Але позивач вказаного розрахунку не надає та не просить. Також, відповідач зазначає, що при розрахунку позовних вимог за тією ж ДТП до інших відповідачів по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_1, позивач посилається на висновок іншої додаткової судової автотоварознавчої експертизи № 49 від 31.05.2016 року, маючи на меті отримати незаконне відшкодування. Окрім того, позивач не надав суду страхового акта ( аварійного сертифіката) , який є єдиним юридичним та фінансовим документом, який встановлює настання страхового випадку та розмір страхового відшкодування належного до виплати. Щодо виплати позивачу 3% річних, пені та інфляційних витрат за прострочення грошового зобовязання, передбачених ст. 625 ЦК України, то норми вказаної статті не застосовуються до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством, а саме Законом України № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страхова компанія, виходячи з фактичних обставин , встановила та провела виплату страхового відшкодування позивачу, але він, не погоджуючись з розміром страхового відшкодування, звернувся до суду з позовом 22.07.2014 року і просить стягнути з ПрАТ СК «Провідна» розмір страхового відшкодування, який він розрахував, виходячи з висновку судової автотоварознавчої експертизи № 160 від 11.11.2015 року, при цьому 3% річних, пеню та інфляційні витрати рахує з березня 2014 року по вересень 2016 року, що є помилковим, оскільки вказані нарахування зупиняються при подачі позову до суду. Вимоги позивача про стягнення з ПрАТ СК «Провідна» на його користь витрат по оплаті послуг експерта ФОП ОСОБА_6 в сумі 750 грн., відповідач вважає незаконними, оскільки страхова компанія несе відповідальність лише по сплаті страхового відшкодування ( заперечення відповідача на позовну заяву ОСОБА_3 від 17.06.2016 року). З цих підстав ПрАТ СК «Провідна» просить повністю відмовити позивачу ОСОБА_3 у задоволенні його позовних вимог до ПрАТ СК «Провідна» .

Представник третьої особи: Моторного (транспортного) страхового бюро України до суду не зявився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником автомобіля НОМЕР_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспорного засобу ВІС 025235.

09.12.2013 року ОСОБА_5 близько 17-00 год., керуючи автомобілем НОМЕР_5 по вул. Корзуна в м. Гадячі, рухаючись зі спуску, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем CITROEN BERLINGO, р.н. ВІ 7284АЕ під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до пошкодження передньої частини автомобіля марки CITROEN BERLINGO, р.н. ВІ7284А, що підтверджується постановою Гадяцького районного суду від 29.01.2014 року.

09.12.2013 року близько 17-00 год. з вини водія ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Корзуна в м. Гадяч Полтавської області сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої була пошкоджена задня частина автомобіля марки CITROEN BERLINGO, р.н. ВІ7284Ая, який належить ОСОБА_3, що підтверджується постановою Гадяцького районного суду від 06.05.2014 року.

Власником автомобіля НОМЕР_1 являється ОСОБА_4. Право користування вказаним автомобілем має ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САК302488.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Водночас правовідносини із спору про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, регулюються також нормами, які регулюють страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, згідно із Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" .

Згідно із ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) передбачена мета здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а саме обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Положеннями ст. 22 у пп. 22.1 Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи за правилами відшкодування шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу визначені ст.ст. 29-37 зазначеного Закону.

Виходячи із змісту цієї статті страховик повинен відшкодувати шкоду у повному обсязі, але у межах ліміту, передбаченого договором. Решта визначеної згідно із законодавством майнової шкоди мала бути відшкодована особою яка її заподіяла.

18.04.2013 року між водієм ОСОБА_5 та ПрАТ «СК «Провідна» був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застраховано цивільну відповідальність ОСОБА_5

04.02.2014 року спеціалістами ПрАТ СК «Провідна» на підставі програми Audatex, акту огляду від 19.12.2013 року, складеного у присутності позивача ОСОБА_3 та підписаного ним і фотографій пошкодженого автомобіля, складено ремонтну калькуляцію № 6820, відповідно до якої витрати на ремонт автомобіля Сітроен склали 36 101,36 грн. ( без ПДВ).

До запасних частин ПрАТ СК «Провідна» застосувала коефіцієнт зносу 0,5796, в звязку з цим розмір збитків становив 24 035,47 грн.

Доплата в розмірі, що не перевищує суми ПДВ, відповідно до абз.2 п.36.2 ст. 36 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

ОСОБА_3 документів на підтвердження факту оплати проведеного ремонту свого автомобіля страховій компанії не надав.

Згідно відомості № ВПТ - 008638 від 10.04.2014 року та платіжного доручення

№ 018988 від 08.05.2014 року, ПрАТ СК «Провідна» ОСОБА_3 було виплачене страхове відшкодування в сумі 11 517,47 грн..

Згідно відомості ВПТ - 009135 від 07.05.2014 року та платіжного доручення

№ 027228 від 02.07.2014 року, ПрАТ СК «Провідна» ОСОБА_3 була виплачена пеня у сумі 128,53 грн..

Згідно додаткового розрахунку суми матеріального збитку від 27.06.2014 року ПрАТ СК «Провідна» ОСОБА_3 був зроблений перерахунок страхового відшкодування, за яким страхова компанія доплатила позивачу 1 118,45 грн. та пеню прострочення по цій сумі у розмірі 60,52 грн., що підтверджується відомістю № ВПТ - 010121 від 02.07.2014 року .

Відповідач ПрАТ СК «Провідна» пояснював, що оскільки 09.12.2013 року з автомобілем ОСОБА_3 зіткнувся не тільки автомобіль під керуванням ОСОБА_5, а й автомобіль Нісан під керуванням ОСОБА_1, тому відповідно до п.36.3 Закону України

« Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сума збитку та розмір страхового відшкодування ділиться на 2 (кількість винних у ДТП) і частка ОСОБА_5 склала 13 136,19 грн.- 500 грн. франшизи. На час нарахування та виплати страхового відшкодування, ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_5 доказів про подільність завданої шкоди до страхової компанії подано не було.

Судом, також встановлено, що позивач ОСОБА_3 відновлювальний ремонт автомобіля, як після виплати йому страхового відшкодування так і на даний час не проводив взагалі, про що він сам повідомив суду.

Відповідно до п.36.6 ст. 36 вказаного Закону , 500 грн. франшизи позивачу повинен відшкодувати ОСОБА_5, як особа відповідальна за збитки.

Позивач ОСОБА_3, не погоджуючись з сумою страхового відшкодування, розрахованою йому ПрАТ СК «Провідна» звернувся 22.07.2014 року до суду з позовом до ПрАТ «СК «Провідна» про стягнення на його користь недоотриманої суми страхового відшкодування, 3% річних, пені, інфляційних витрат, а також витрат за послуги експерта ФОП ОСОБА_6 та судовий збір. Свої вимоги обґрунтовував тим, що шкода заподіяна його автомобілю ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в результаті ДТП, яка мала місце 09.12.2013 року є подільною.

Оскільки позивач та відповідачі не дійшли згоди щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_3, тому під час судового розгляду справи були проведені судова автотоварознавча експертиза № 160 від 11.11.2015 року та додаткова судова автотоварознавча експертиза № 49 від 31.05.2016 року.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 49 від 31.05.2016 року матеріальний збиток завданий власнику, при пошкодженні передньої частини автомобіля марки CITROEN BERLINGO, р.н. ВІ7284А станом на час проведення додаткової експертизи з урахуванням пошкоджень передньої частини автомобіля, визначених згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 160 від 11.11.2015 року складає 37 267,43 грн.. Матеріальний збиток завданий власнику, при пошкодженні задньої частини вказаного автомобіля станом на час проведення додаткової експертизи з урахуванням пошкоджень задньої частини автомобіля, визначених згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 160 від 11.11.2015 року складає 21 199,94 грн..

Таким чином, шкода заподіяна автомобілю ОСОБА_3 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в результаті ДТП, яка мала місце 09.12.2013 року є подільною і матеріальний збиток завданий ОСОБА_3 при пошкодженні передньої частини його автомобіля не перевищує встановлений страховою компанією ліміт, який складає 50 000 грн..

Тому, суд вважає, що ПрАТ СК «Провідна» неправомірно відмовили ОСОБА_3 у донарахуванні та виплаті страхового відшкодування за пошкодження ОСОБА_5 передньої частини автомобіля позивача, в звязку з цим з ПрАТ СК «Провідна» на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути недораховану суму страхового відшкодування в розмірі 24 631, 42 грн., виходячи розрахунку 37 267,43 грн. ( завдана матеріальна шкода) - 12 635,92 ( сплачене ПрАТ СК «Провідна» страхове відшкодування) .

Також, страховик несе цивільно правову (грошову - ст. 625 ЦК України) відповідальність за заборгованість по страховим виплатам.

Вищевказаний висновок зробив Верховний суд України вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норми матеріального права, при розгляді справи № 6-927цс16 від 01.06.2016 р.

Так, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Своє зобовязання ПрАТ СК «Провідна» перед ОСОБА_3 повинна була виконати до 10.03.2014 року.

А тому суд вважає, що з ПрАТ СК «Провідна» необхідно стягнути на користь ОСОБА_3 3% річних, пеню та інфляційні витрати, але в меншому розмірі, ніж нараховані ОСОБА_3, а саме не за 922 дні прострочення зобовязання, а за період з 10.03.2014 року по 22.07.2014 року, тобто з дня початку прострочення свого зобовязання щодо виплати позивачу у повному обсязі страхового відшкодування до дня звернення позивача до суду, тобто за 134 дні.

Інфляційні розраховувались на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр». При застосуванні індексу інфляції береться до уваги те, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця.

Розрахунок трьох процентів річних здійснювався за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

Пеня розраховувалась, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ.

Тому, враховуючи вищевикладене, з ПрАТ СК «Провідна» на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути за 134 дні прострочення зобовязання по виплаті у повному обсязі страхового відшкодування: 3% річних в сумі 270,68 грн., інфляційні в сумі 2 739,69 грн., пеню в сумі 1592,58 грн..

Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_3 до ПрАТ СК «Провідна» підлягають до часткового задоволення.

Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення на користь позивача різниці витрат з відновлення передньої частини його автомобіля без врахування зносу і страховою виплатою в сумі 77 871,98 грн., не підлягають до задоволення, оскільки ОСОБА_5 була застрахована його цивільно-правова відповідальність, як власника транспортного засобу" у ПрАТ СК «Провідна», тому вказана страхова компанія, відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", повинна, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу позивача, відшкодувати йому витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом його транспортного засобу, які не перевищують встановлений страховою компанією ліміт, який складає 50 000 грн.. Доказів, які б підтверджували витрати ОСОБА_3 на відновлювальний ремонт передньої частини його транспортного засобу з перевищенням ліміту, встановленого страховою компанією, позивач не надав, оскільки, як стверджував сам, відновлювальний ремонт свого автомобіля взагалі не проводив.

Щодо відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди за пошкоджений ОСОБА_5 автомобіль, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Крім того, судом встановлено, що внаслідок ДТП позивачу завдано моральні страждання, що полягали у зміні звичного укладу його життя , а тому він має право на відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, суд вважає, що моральна шкода, заподіяна внаслідок ДТП ОСОБА_5 підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у меншому розмірі ніж заявлено ОСОБА_3 з урахуванням суті позовних вимог, доведеності позивачем заподіяних йому матеріальних збитків та моральних страждань, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, а саме в сумі 1000 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_5 витрат повязаних з оплатою висновків

складених автоекспертом ФОП ОСОБА_6, то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, оскільки вказані витрати не входять до судових витрат, передбачених статтею 86 ЦПК України.

Тому позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 підлягають до часткового задоволення.

Щодо позовних вимог позивача до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення з них солідарно на користь позивача вартість відновлювальних робіт задньої частини його автомобіля без урахування зносу в сумі 34 054,71 грн. за мінусом коштів, які сплатило йому МТСБУ в сумі 25 371,36 грн. суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року, особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Як встановлено судом, 09.12.2013 року з вини водія ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1, право на користування яким він мав, сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої була пошкоджена задня частина автомобіля позивача, тому лише ОСОБА_1 є особою, яка повинна відшкодувати шкоду позивачу за пошкоджену задню частину його автомобіля.

А тому, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 не підлягають до задоволення.

Судом, також, встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 не була застрахована, але як стверджує позивач, він звернувся до МТСБУ, яке сплатило йому відшкодування шкоди за відновлення задньої частини його автомобіля в сумі 25 371,36 грн., яке перевищує матеріальний збиток, завданий діями ОСОБА_1 при пошкодженні задньої частини автомобіля ОСОБА_3, який складає, згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 49 від 31.05.2016 року, 21 199,94 грн..

Доказів, які б підтверджували витрати ОСОБА_3 на відновлювальний ремонт задньої частини його транспортного засобу, позивач не надав, оскільки, відновлювальний ремонт свого автомобіля взагалі не проводив.

Тому, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення вартості відновлювальних робіт задньої частини його автомобіля без урахування зносу в сумі 34 054,71 грн. за мінусом коштів, які сплатило йому МТСБУ в сумі 25 371,36 грн. не підлягають до задоволення.

Щодо відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди за пошкоджений ОСОБА_1 автомобіль, то суд вважає, що моральна шкода, заподіяна внаслідок ДТП ОСОБА_1 підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у меншому розмірі ніж заявлено ОСОБА_3 з урахуванням суті позовних вимог, доведеності позивачем заподіяних йому матеріальних збитків та моральних страждань, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, а саме в сумі 1000 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 витрат повязаних з оплатою висновків

складених автоекспертом ФОП ОСОБА_6, то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, оскільки вказані витрати не входять до судових витрат, передбачених статтею 86 ЦПК України.

Тому позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 була сплачена частина витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи № 49 від 31.05.2016 року в сумі 175,80 грн.

Також, ОСОБА_3 при подачі позову до ПрАТ СК «Провідна» був сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. за позовні вимоги матеріального характеру, що підтверджується квитанціями № 61Р2245 від 22.07.2016 року та № 61Р2224 від 22.07.2016 року та судовий збір в сумі 100 грн. за позовні вимоги немайнового характеру, що підтверджується квитанцією № 61Р2225 від 22.07.2016 року.

Окрім того, ОСОБА_3 додатково був сплачений судовий збір в сумі 1149,17 грн., згідно квитанції № 66_12 від 14.07.2016 року за позовні вимоги матеріального характеру та судовий збір в сумі 1002,40 грн., згідно квитанції № 68_12 від 14.07.2016 року за позовні вимоги немайнового характеру, який він сплатив за ухвалою Гадяцького районного суду від 14.07.2016 року, оскільки збільшив свої позовні вимоги в уточненій позовній заяві від 11.07.2016 року.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому суд вважає, що на користь ОСОБА_3 слід стягнути з ПрАТ СК «Провідна» витрати на оплату експертизи в сумі 131 грн. 85 коп. та судовий збір в сумі 413 грн.70 коп. , з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 110 грн. 24 коп., з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 110 грн. 24 коп..

Керуючись ст. ст.10, 60, 80, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, п.п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. 625 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна», на користь ОСОБА_3 24 631 ( двадцять чотири тисячі шістсот тридцять одну) грн. 42 коп., пеню в сумі 1592 ( одна тисяча пятсот девяносто дві) грн. 58 коп. , 3% річних в сумі 270 ( двісті сімдесят) грн.68 коп., інфляційні витрати в сумі 2 739 ( дві тисячі сімсот тридцять девять) грн.69 коп., витрати на оплату експертизи в сумі 131 ( сто тридцять одну) грн. 85 коп та судового збору в сумі 413 (чотириста тринадцять) грн.70 коп.

В іншій частині позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 1000 ( одна тисяча ) грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 110 ( сто десять) грн. 24 коп.

В іншій частині позовні вимоги до ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 1000 ( одна тисяча ) грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 110 ( сто десять) грн. 24 коп.

В іншій частині позовні вимоги до ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти 10 днів з дня проголошення рішення , а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча: О. А. Заколодяжна