АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/6892/16 Головуючий 1 інст. Феленко Ю.А.
Справа № 610/3027/16-ц Доповідач Карімова Л.В.
Категорія: стягнення грошових коштів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Виробничого управління житлово-комунального господарства «Савинське» на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Виробничого управління житлово-комунального господарства «Савинське» (ВУЖКГ «Савинське») про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені,

В С Т А Н О В И Л А :

30.08.2016 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 вказувала, що з 22.10.2001 року вона працювала головним бухгалтером на Виробничому управлінні житлово-комунального господарства «Савинське» (далі ВУЖКГ «Савинське»). 31.05.2016 була звільнена з роботи за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

У день її звільнення не було проведено виплату належних їй сум заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку. На неодноразові звернення до керівництва підприємства з вимогою провести з нею розрахунок, вона отримувала відмову через відсутність коштів на підприємстві. У звязку з цим у червні 2016 вона звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

13.06.2016 року судом було видано судовий наказ про стягнення з ВУЖКГ «Савинське» на її користь заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку в сумі 13499 грн 64 коп.

За заявою ВУЖКГ «Савинське» ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 10.08.2016 року цей судовий наказ було скасовано.

У червні 2016 року відповідач частково виплатив їй заборгованість по заробітній платі в сумі 3950 грн 12 коп. Станом на день подання позовної заяви розмір заборгованості по заробітній платі становив 600 грн, компенсація за невикористану відпустку 8949 грн 52 коп, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 14186 грн 22 коп. Позивач просила стягнути зазначені суми з відповідача та допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення 600 грн. заборгованості по заробітній платі за один місяць.

Представник ВУЖКГ «Савинське» подав письмові заперечення на позов.

Розгляд справи відбувався за відсутності сторін.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ВУЖКГ «Савинське» на користь ОСОБА_3 заборгованість із заробітної плати в розмірі 600 грн. 00 коп., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 8949 грн. 52 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 14186 грн 22 коп, а всього стягнуто 23735 грн 74 коп.

Стягнуто з ВУЖКГ «Савинське» в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн.

20 коп.

В апеляційній скарзі представник ВУЖКГ «Савинське», посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду, неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

Вважає, що довідка ВУЖКГ «Савинське» від 31.05.2016 року є неналежним доказом, оскільки підписана ОСОБА_3, яка не мала права, підписувати цю довідку як посадова особа, тому що була звільнена з підприємства напередодні.

Зазначає, що за данними бугалтерського обліку станом на 01.10.2016 року заборгованість по заробітній платі або іншим виплатам на користь позивачки не значиться.

Вказує, що звітний період нарахування єдиного внеску закінчується в останній день місяця, тобто в даному випадку 31 травня 2016 року, який для позивачки згідно вимог КЗпП України був робочим днем, тому саме в обов»язки ОСОБА_3, як головного бухгалтера входило нарахування вказаного внеску.

Вислухавши пояснення позивача, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_3 з 22.10.2001 року працювала на ВУЖКГ «Савинське» на посаді головного бухгалтера.

31.05.2016 року ОСОБА_3 було звільнено з підприємства за згодою сторін - на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

Згідно довідки ВУЖКГ «Савинське» від 31.05.2016 №97, підписаної в.о. начальника ВУЖКГ «Савинське» ОСОБА_4 та головним бугалтером ОСОБА_3 та скріпленої печаткою ВУЖКГ «Савинське», станом на 01.06.2016 року невиплачена заробітна плата ОСОБА_3 за квітень 2016 року становила 1006 грн. 82 коп, за травень 2016 року

3543 грн. 30 коп., компенсація за невикористану відпустку 8949 грн. 52 коп., а всього 13499 грн. 64 коп.

Зазначені в цій довідці суми заборгованості не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, підтверджені подальшими діями власника, який відповідно до видаткового касового ордеру від 16 червня 2016 року виплатив ОСОБА_3 заробітну плату за другу половину квітня 2016 року, травень 2016 року в сумі 3950 грню 12 коп. (а.с.44).

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не мала права підписувати довідку про заборгованість від 31.05.2016 року (а.с.12), так як була звільнена напередодні, є необгрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_3 остання звільнена із займаної посади 31.05.2016 року згідно наказу №32к від 31.05.2016 року (а.с. 10).

Будь-яких даних про те, що ОСОБА_3 у день свого звільнення не працювала, відповідачем не надано.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною 1 ст. 83 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до ч. 3 Розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Останніми місяцями роботи позивача, що передували звільненню є березень і квітень 2016 року. З виписки (Форма ОК-7) від 23.08.2016 року, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області, вбачається, що за вказані місяці позивачу була нарахована заробітна плата в розмірі по 4919 грн. 46 коп. за кожний місяць.

Згідно вимог п. 8 Розділу ІV цього ж Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У березні та квітні 2016 року позивач фактично відпрацювала 43 дні, тому її середньоденна заробітна плата становить 228,81 грн ((4919,46+4919,46) : 43 = 228,81).

Оскільки позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 01 червня 2016 року (наступний день після звільнення) по 29 серпня 2016 року (день, по який були заявлені позовні вимоги), що становить 62 робочих дня, районний суд дійшов правильного висновку про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку становитиме 14186,22 грн (62 х 228,81 грн).

Доводи апеляційної скарги ВУЖКГ «Савинське» про те, що за даними бухгалтерського обліку ВУЖКГ «Савинське» станом на 01.10.2016 року заборгованості по заробітній платі або іншим виплатам на користь ОСОБА_3 не значиться, спростовуються матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. Відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на спростування розрахунків ОСОБА_3 та на підтвердження відсутності заборгованості по заробітній платі з боку відповідача.

Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3, як головний бухгалтер ВУЖКГ «Савинське», на день звільнення з роботи 31.05.2016 зобовязана була здійснити нарахування та сплату єдиного соціального внеску та обчислення доходу по компенсаціям за невикористані відпустки по застрахованій особі ОСОБА_3 відповідно до ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» є необгрунтованими, оскільки відповідно до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435 страхувальники зобов'язані формувати та подавати до фіскальних органів звіт протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду. Звітним періодом є календарний місяць.

Таким чином, звіт щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за звітний період - травень 2016 року ВУЖКГ «Савинське» необхідно було подати до фіскальних органів до 20.06.2016 року, а ОСОБА_3 була звільнена з посади головного бухгалтера ВУЖКГ «Савинське» 31.05.2016 року.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги по суті зводяться до переоцінки доказів у справі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: