АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про скасування наказів та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Універсал Банк» в якому просила суд скасувати накази про переведення на іншу посаду та стягнути компенсацію за заподіяну моральну шкоду.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2015 позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про скасування наказів та стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Скасовано наказ ПАТ «Універсал Банк» від 9.12.2014 за № 1068-к про переведення ОСОБА_1 з посади начальника управління матеріально - технічного забезпечення Департаменту операційного управління ПАТ «Універсал банк» на посаду спеціаліста з постачання групи по закупках Управління з підтримки власних операцій банку ПАТ «Універсал Банк».

Стягнуто з ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1500 грн.

Стягнуто з ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Справа № 755/15118/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2153/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідач посилається на те, що суд першої інстанції під час розгляду справи вийшов за межі заявлених позовних вимог та грубо порушив положення ст. 11 ЦПК України, оскільки ОСОБА_1 не заявлялася вимога щодо скасування наказу ПАТ «Універсал Банк» про переведення її з посади начальника управління матеріально-технічного забезпечення Департаменту операційного управління на посаду спеціаліста. Крім того, апелянт зазначає, що позивачем було пропущено тримісячний строк протягом якого працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору до суду, що в свою чергу було безумовною підставою для відмови у задоволенні позову, з чим помилково не погодився суд першої інстанції. Також представник відповідача вказує на те, що позивач була переведена на іншу посаду у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці у відповідності до вимог чинного законодавства та своєї незгоди щодо такого переведення вона не висловила. Що ж стосується стягнення моральної шкоди, то представник відповідача зазначає, що позивачем на підтвердження завдання їй моральної шкоди та її розміру до суду не було надано жодних доказів, а тому вважає вказані вимоги необґрунтованими.

Вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим, представник відповідача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач неправомірно була переведена на іншу посаду, оскільки своєї згоди на таке переведення не давала, а тому наказ про її переведення на іншу посаду підлягає скасуванню.

Перевіряючи обставини справи апеляційним судом встановлено, що 02.11.2007 між сторонами у справі був укладений трудовий договір, відповідно до умов якого позивач була найнята на посаду начальника відділу матеріального-технічного забезпечення /а.с.7-11,43-51/.

Наказом № 540 к від 28.11.2007 ОСОБА_1 було прийнято на посаду начальника відділу матеріально-технічного забезпечення департаменту операційного управління Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» /а.с.42/.

Згідно із наказом № 661а-к від 17.06.2008 ОСОБА_1 переведено на посаду начальника управління матеріально-технічного забезпечення /а.с.53/

З 15.11.2010 по 20.03.2011 позивач перебувала на лікарняному у зв'язку з вагітністю та пологами /а.с.15/. З 29.03.2011 по 24.01.2014 знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, а згодом як вказує позивач до досягнення дитиною шестирічного віку. З 13.02.2015 по 16.06.2015 перебувала на лікарняному зв'язку з вагітністю та пологами /а.с.16/.З 19.06.2015 ОСОБА_1 перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Вказані обставини також визнані сторонами у справі.

З Витягу з Протоколу засідання Правління ПАТ «Універсал Банк» № 22 від 23.06.2013 вбачається, що уповноваженим органом відповідача було прийнято рішення щодо структурних змін в межах Департаменту операційного управління ПАТ «Універсал Банк», зокрема, вирішено розформувати Управління матеріально-технічного забезпечення /а.с.55/.

09.12.2014 був виданий наказ № 1068-К про переведення ОСОБА_1 з посади начальника управління матеріально-технічного забезпечення Департаменту операційного управління на посаду спеціаліста з постачання групи по закупках Управління з підтримки власних операцій банку ПАТ «Універсал Банк» з 17.02.2015. Наказано також повідомити ОСОБА_1 про переведення та новий оклад не пізніше ніж за два місяці /а.с.56/.

Повідомлення про зміну істотних умов праці та про переведення позивач отримала 15.12.2014 /а.с.57,58/. В той же день позивач звернулась до відповідача з заявою про надання їй копій документів на підставі яких було прийнято вказане рішення /а.с.59/. Листом від 26.12.2014 відповідач запропонував позивачу з'явитися до офісу в будь-який зручний час для ознайомлення з запитуваними документами /а.с.60,61/.

10.03.2015 позивач звернулась до відповідача з заявою про видачу їй двох оригіналів довідки про місце роботи із зазначенням посади та окладу, для пред'явлення державним органам /а.с.62/. Вказана вимога була виконана відповідачем, а саме 16.03.2015 направлені їй дві довідки, які отримані нею 20.03.2016 /а.с.63-65/.

З наведеного вбачається, що умова ч. 3 ст. 32 КЗпП України відповідачем була додержана, позивач була повідомлена про зміну істотних умов праці та про переведення за два місяці до їх введення.

Виходячи з положень ст. 32 КЗпП України, отримавши пропозицію продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці, працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв'язку із змінами істотних умов праці. В останньому випадку працівник підлягає звільненню згідно п. 6 ст. 36 КЗпП.

Позивач, отримавши відповідну пропозицію, протягом двох місяців до фактичного переведення, не висловила свою відмову від продовження роботи у зв'язку із змінами істотних умов праці, тим самим надавши свою згоду, хоча і не виражену письмово. Проте, слід зазначити, що і законодавство не визначає форми в якій має бути виражена згода працівника, зокрема, на переведення.

Правомірність прийняття відповідачем рішення щодо структурних змін позивач не оскаржувала, а оскільки управління матеріально-технічного забезпечення на посаді начальника якого перебувала позивач було розформовано, то, відповідно, збереження попередніх умов праці позивача не вбачається.

За наведених обставин, підстав для визнання неправомірними дій відповідача при здійсненні переведення позивача не вбачається, а відповідні висновки суду першої інстанції є помилковими. При цьому, слід також звернути увагу, що суд першої інстанції застосував спосіб захисту у вигляді скасування наказу, однак суд не має повноважень втручатися у внутрішню діяльність підприємства, його завданням є лише оцінка правомірності з точки зору захисту прав сторін трудових відносин, як про то було заявлено позивачем. В зв'язку з цим рішення суду в частині вирішення даних позовних вимог є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

В порядку ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки в ході розгляду справи не встановлено порушень прав позивача, то і підстави для відшкодування суми моральної шкоди відсутні.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до суду колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як вже вказано вище про наявність оспорюваного наказу позивач була обізнана з 15.12.2014, позов був поданий до суду згідно штампу поштового відділення на конверті 04.08.2015. Так, в ході розгляду справи в суді першої інстанції позивачем заявлено про визнання поважними причин пропуску цього строку, судом першої інстанції не надано їм оцінки, проте обставини на які посилається позивач, а саме народження другої дитини та демобілізація чоловіка, мали місце в квітні, травні 2015 року, тобто після закінчення тримісячного строку. Разом з тим, сплив строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, яка застосовується при наявності порушеного права. В даній справі порушення права позивача не встановлено, а тому і наслідки спливу строку звернення до суду застосуванню не підлягають.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, судом допущено невірне застосування норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2015 - скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про скасування наказів та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: