АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1704/16 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г.., Слюсар Т.А.

при секретарі Мікітчак А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 липня 2007 року між Відкритим Акціонерним товариством (у подальшому змінив назву на публічне акціонерне товариство) «Кредитпромбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту в сумі 38 000,00 доларів США. З метою забезпечення виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором 25 липня 2007 року між Відкритим Акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки. 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитними зобов'язаннями, в тому числі за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_6 Оскільки відповідачі зобов'язання за кредитним договором не виконали, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 303 280,54 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивача порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити повністю, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що висновок суду першої інстанції про недоведеності позивачем факту переходу до нього права вимоги за кредитним договором є безпідставним, оскільки позивачем суду були надані копія витягу з договору купівлі-продажу прав вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» на користь ПАТ «Дельта банк», витяг з додатку №1 до договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, копії кредитного договору та договору поруки, які підтверджують факт передачі права вимоги від ПАТ «Кредитпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк». Крім того, право вимоги відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги 26.06.2013 передається як за кредитними договорами, так і за забезпечувальними. Також зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Однак закон не пов'язує це право з невиконанням боргових зобов'язань взагалі, в тому числі і попередньому кредиторові. Разом з тим, судом першої інстанції не досліджено чи виконані відповідачами боргові зобов'язання перед попереднім кредитором, та чи пов'язані заперечення проти нового кредитора із запереченнями, які наявні у відповідачів до первісного кредитора.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_8 заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін. Представник позивача та відповідач ОСОБА_7 в в судові засідання не з'являлись, про час і місце розгляду справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомляли. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем факту переходу до нього права вимоги за кредитним договором, а також того, що відповідач не був зобов'язаний виконувати свої зобов'язання за кредитним договором перед ПАТ «Дельта Банк», оскільки останній не повідомив позичальника про укладання з ПАТ «Кредитпромбанк» договору купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором та не надав відповідачу необхідну інформацію для погашення кредиту. Крім того, позивач не довів факту наявності у відповідача перед ним заборгованості за кредитним договором у заявленому в позовній заяві розмірі.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна з таких підстав.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством (у подальшому змінив назву на публічне акціонерне товариство) «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 49.32/64/07-In, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 38 000,00 доларів США під 13,60 % річних до 24 липня 2022 року (а.с. 5-10 том 1).

Цього ж дня на забезпечення виконання умов вказаного договору між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № 49.32/64-П1/07-In, згідно з умовами яких остання взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарний боржник у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за зазначеним кредитним договором.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги.

Згідно з п. 1.1 договору купівлі-продажу від 26 червня 2013 року права вимоги означає всі права вимоги ( існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальника за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання позичальником та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Відповідно до п. 2.3 договору купівлі-продажу від 26 червня 2013 року права вимоги переходять від продавця до покупця, та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акта приймання-передачі прав вимоги.

Згідно з наданим позивачем актом приймання-передачі прав вимоги від 26 червня 2013 року та витягу № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ «Кредитпромбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором від 25 липня 2007 року № 49.32/64/07-In (а. с. 197, 199 том 1).

Перевіряючи доводи сторін, надаючи оцінку пред'явлених ними доказів в обґрунтування своїх доводів (заперечень), колегія суддів, приходить до наступного:

Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, відповідно до укладеного договору купівлі-продажу прав вимоги в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передало (відступило) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором), у тому числі права вимоги за зобов'язаннями відповідача ОСОБА_6 з правом вимоги повного належного виконання обов'язків останнього за кредитними та забезпечувальним договором.

На час передачі ( 26 червня 2013 року) права вимоги новому кредитору залишок основного боргу складав суму - 19 194,59 доларів США., що підтверджується витягом з додатку № 1 та розрахунком заборгованості (а.с. 31, 198 том 1).

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, що 25 липня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» на адресу ОСОБА_6 та поручителя ОСОБА_7 було надіслано повідомлення про відступлення права вимоги боргу ПАТ «Кредитпромбанк» на підставі договору купівлі-продажу від 26 червня 2013 року та про необхідність подальшого виконання договору новому кредитору (а. с. 22-23 том 1). Доказів отримання позичальником та поручителем цього повідомлення у справі відсутні.

За змістом вищенаведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Із наданих відповідачем ОСОБА_6 копій квитанцій за період з 02 серпня 2007 року по 17 травня 2013 року та розрахунку погашених платежів вбачається, що ним здійснювалось виконання кредитного зобов′язання на реквізити первинного кредитора - ПАТ «Кредитпромбанк» (а.с. 61-124 том 1). Доказів погашення заборгованості після передачі (26 червня 2013 року) права вимоги за кредитним договором, як первинному так і новому кредиторуматеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Пред′являючи 04 вересня 2014 року позов до відповідачів про солідарне стягнення суми заборгованості за кредитом (залишку за тілом) в сумі 19 194,59 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 26.08.2014 становить суму 256 544,03 грн., а також відсотків за користування кредитом за період з 26 червня 2013 року по 26 серпня 2014 року в сумі 46 736,52 грн., новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов'язанні належним чином не виконував своїх зобов′язань за кредитним договором, перестав виконувати щомісячні зобов′язання з погашення кредиту та зі сплати процентів.

Таким чином, новий кредитор скористався наданим йому правом та звернувся до суду за захистом своїх прав шляхом подання позову про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що наявні письмові докази підтверджують факт заміни кредитора ПАТ «Кредитпромбанк» у зобов'язанні за кредитним договором № 49.32/64/07-In від 25 липня 2007 року, а також невиконання позичальником ОСОБА_6 кредитного зобов′язання після заміни кредитора, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, тому у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для відмови в позові про стягнення заборгованості на користь нового кредитора (ПАТ «Дельта Банк»).

При визначенні розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню у солідарному порядку з відповідачів на користь ПАТ «Дельта Банк», колегією суддів враховується, що заявлена у позові до стягнення заборгованість обрахована позивачем станом на 26 серпня 2014 року і містить вимоги про стягнення залишку кредиту в сумі 19 194,59 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить суму 256 544,03 грн., а також відсотків за користування кредитом за період з 26 червня 2013 року по 26 серпня 2014 року в сумі 46 736,52 грн.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості на стадії апеляційного провадження (а.с.198 том 1) також підтверджує залишок боргу в сумі 19 194,59 доларів США і нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом за період з 26 червня 2013 року по 26 серпня 2014 року в сумі 46 736,52 грн. Разом з тим, розрахунок заборгованості містить збільшений період нарахованих відсотків на суму заборгованості до 30 листопада 2014 року, а також збільшений розмір заборгованості (287 328,98 грн. за тілом кредиту та 62 873,92 грн. за відсотками) за рахунок обчислення заборгованості станом на 01 грудня 2014 року.

З урахуванням положень ст. 11, 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що розрахунок заборгованості в частині збільшеного періоду, а відтак і в частині збільшеного розміру заборгованості не може бути покладено в основу рішення для стягнення заборгованості, оскільки виходить за межі вимог, заявлених ПАТ «Дельта Банк» у суді першої інстанції.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити. Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 303 280,54 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 256 544,03 грн., заборгованість за процентами - 46 736,52 грн.

Відповідно до положень статті 88 ЦПК України якщо суд апеляційноїабо касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішенняабо ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Таким чином, на відшкодування сплаченого судового збору слід стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 1 516,40 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 303 280,54 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 256 544,03 грн., заборгованість за процентами - 46 736,52 грн.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на відшкодування сплаченого судового збору по 1 516,40 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий

Судді: