Справа № 333/886/16-ц
Провадження № 2/333/1080/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Кулик В.Б.,

при секретарі Довгаль А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 20 179 грн. 17 коп. за кредитним договором № А280RG98870439 від 21.08.2013 року, у т.ч.: 7 999 грн. 42 коп. заборгованість за кредитом, 5 грн. 56 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 195 грн. 90 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 9 541 грн. 19 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 937 грн. 10 коп. штраф (процентна складова).

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Відповідно до укладеного договору № А280RG98870439 від 21.08.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 7 999 грн. 42 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим за станом на 12.02.2016 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 20 179 грн. 17 коп.

Відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечив в частині стягнення сум пені і штрафу. Зазначив зокрема, що кредитні кошти брались для замовлення виготовлення і придбання меблів у ФОП ОСОБА_2 Проте, останній свої зобовязання з виготовлення не виконав і зник, після чого відповідач звернувся до Жовтневого РВ ГУ УМВС України в Запорізькій області за захистом своїх прав із заявою про скоєне правопорушення. Також, заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2014 року стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 7 650 грн., пеню у сумі 3 875 грн. Але, вказане рішення суду виконати виявилось неможливим. Повернути кредитні кошти банку відповідач не мав змоги, оскільки не міг працевлаштуватися на постійну роботу. Крім того, відповідач проживає у цивільному шлюбі і на його утриманні знаходиться цивільна дружина та троє малолітніх дітей. Розмір нарахованих банком пені і штрафів становить 10 978 грн. 29 коп., що перевищує суму взятих кредитних коштів за кредитним договором. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували виникнення негативних наслідків для позивача через прострочення виконання відповідачем зобовязання. У звязку з цим, відповідач просить зменшити розмір неустойки (штрафів, пені) на 80% від суми 10 978 грн. 29 коп. до суми 2 195 грн. 66 коп.

Відповідачем подана заява про застосування строків позовної давності по нарахуванню пені. Заява обґрунтована тим, що кінцевою датою виконання позичальником своїх зобовязань щодо повернення кредиту є 10.07.2014 року. Починаючи з серпня 2013 року позивач фактично знав про своє порушене право, проте не заявляв про це, і саме з цього моменту і починається перебіг позовної давності, зокрема до вимог про стягнення неустойки, та закінчується 22.08.2014 року. Позивач звернувся з позовом в суд лише у 2016 році. Отже, пеня за період з 21.08.2013 року по 26.11.2014 року нарахована з пропуском позовної давності. У звязку з цим, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 9 541 грн. 19 коп.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до укладеного договору № А280RG98870439 від 11.07.2013 року (заява позичальника) відповідач отримав кредит у розмірі 7 999 грн. 42 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк кредиту 12 місяців, з 11.07.2013 року по 10.07.2014 року.

Згідно з п. 15 договору, позичальник погодився, що із запропонованими банком Умовами та правилами, Тарифами, які складають між позичальником та банком кредитно-заставний договір.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

У звязку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе договірних зобовязань, станом на 12.02.2016 року відповідач має заборгованість у розмірі 20 179 грн. 17 коп., яка складається з: 7 999 грн. 42 коп. заборгованість за кредитом, 5 грн. 56 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 195 грн. 90 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 9 541 грн. 19 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 937 грн. 10 коп. штраф (процентна складова).

Відповідачем не надано доказів повернення кредитних коштів, а тому сума у розмірі 7 999 грн. 42 коп. заборгованості за кредитом підлягає стягненню з відповідача.

За період з 11.07.2013 року по 12.02.2016 року позивачем нарахована до стягнення сума 5 грн. 56 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом. Вказана сума заявлена обґрунтовано і підлягає стягненню з відповідача.

За період з 17.02.2014 року по 12.02.2016 року позивачем нарахована сума 1 195 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом. Вказана сума заявлена обґрунтовано і підлягає стягненню з відповідача.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені і штрафів, то слід зазначити наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктами 5.1, 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктом 5.3 Умов передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тому в частині вимог банку про стягнення штрафів на загальну суму 1 437 грн. 10 коп. необхідно відмовити із зазначених підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Враховуючи зміст вказаних пунктів кредитного договору, суд вважає, що в даному випадку неустойка у вигляді штрафів і пені, нарахована в один і той же період, є одним і тим же видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв'язку з чим не підлягає стягненню штраф, оскільки за цей же період суд вважає необхідним стягнути пеню.

При цьому, за вимогами про стягнення пені відповідачем зроблено заяву про застосування строків позовної давності, згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України, та ставиться питання про відмову у задоволенні вимог про стягнення пені, у звязку з пропуском строків позовної давності.

Проте, така заява відповідача не підлягає задоволенню, оскільки пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Умова договору про збільшення строків позовної давності не суперечить вимогам ст. 259 ЦК України.

З огляду на те, що сторонами встановлені збільшені строки позовної давності, у т.ч. до вимоги про стягнення пені, то у спірних правовідносинах позивачем не були пропущені строки позовної давності за вимогами про стягнення пені.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір пені значно більший від розміру боргового зобовязання (разом з нарахованою комісією та процентів за користування кредитом).

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем кредитні кошти брались для придбання меблів у ФОП ОСОБА_2, проте останній своїх зобовязань не виконав. Позичальник вживав заходів щодо стягнення з ФОП ОСОБА_2 матеріальної шкоди за замовлені, але не виготовлені останнім меблі, підтвердженням чого є заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2014 року. Як зазначив ОСОБА_1, шляхом стягнення з ФОП ОСОБА_2 грошових коштів за вказаним судовим рішенням, він мав намір розрахуватися з банком за отримані кредитні кошти, проте заочне рішення суду на даний час не може бути виконаним, у звязку з перебуванням ОСОБА_2 у розшуку.

Сукупність вказаних обставин є підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення пені на 70% від заявленої банком суми, а саме, до суми 2 862 грн. 36 коп., що становить 30% від заявленої банком суми (розрахунок: 9 541 грн. 19 коп. х 30% / 100% = 2 862 грн. 36 коп.).

Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 2 862 грн. 36 коп.

В частині стягнення штрафів, а також в частині стягнення 6 678 грн. 83 коп. пені в позові слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором № А280RG98870439, а саме: 7 999 (сім тисяч девятсот девяності девять) грн. 42 коп. заборгованості за кредитом, 5 (пять) грн. 56 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1 195 (одна тисяча сто девяності пять) грн. 90 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, 2 862 (дві тисячі вісімсот шістдесят дві) грн. 36 коп. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 823 (вісімсот двадцять три) грн. 78 коп. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Б. Кулик