АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/561/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

представника позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ТОВ «ОСОБА_7 ОСОБА_1» на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_8 «Райз-Максимко» до ОСОБА_9, ТОВ «ОСОБА_7 ОСОБА_1», третя особа реєстраційна служба Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендарем,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_8 «Райз-Максимко» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_9, ТОВ «ОСОБА_7 ОСОБА_1», третя особа реєстраційна служба Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендарем, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.09.2009 року між ЗАТ «Райз-Максимко» (перейменоване на ОСОБА_8 «Райз-Максимко» згідно Закону України «Про акціонерні товариства» і протоколу № 10 від 12.07.2010 року та ОСОБА_9І, було укладено договір оренди землі, за яким передано у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4,57 га.

Даний договір був зареєстрований у Монастирищенському районному відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 16.03 .2010 року за № 75.

Відповідно до п.8 договору оренди землі, договір укладено на 5 років, згідно з п.43 договору оренди землі, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Строк починається з наступного дня після календарної дати або з настанням події, якими визначено його початок. Оскільки, договором була визначена дата державної реєстрації, то строк його дії розпочався з наступного дня після державної реєстрації договору оренди землі, тобто з 17.03.2010 року.

03.02.2015 року відповідачка ОСОБА_9 під розписку отримала від позивача лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі з доданим до нього проектом додаткової угоди (у двох екземплярах).У місячний термін з моменту вручення відповідачеві листа-повідомлення відповіді на нього позивач не отримав, підписаної додаткової угоди про поновлення договору оренди відповідачка йому не надіслала, вимог про повернення орендованої земельної ділянки, повідомлень про передачу зазначеної земельної ділянки в оренду іншому орендареві, скарг або повідомлень про порушення чи неналежне виконання орендарем умов договору оренди землі, тощо від відповідачки позивачеві не надходило.

Позивач ОСОБА_8 «Райз-Максимко», який є сумлінним орендарем, що належним чином виконував умови договору оренди землі, після закінчення строку його дії (тобто, після 16.03.2015 року) продовжив користуватися земельною ділянкою, здійснював її обробіток та засіяв її зерновими. При цьому, листа-повідомлення орендодавця «про заперечення у поновленні договору оренди землі» позивач протягом 1 (одного) місяця після закінчення строку договору не отримував.

Позивач вважає, що у відповідності до імперативної норми, яку містить ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Проте, 12.03.2015 року відповідачка уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ «ОСОБА_7 ОСОБА_1», цей договір був зареєстрований реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 19.03.2015 року.

Позивач вважає, що його переважне право на поновлення договору оренди, надане йому договором та законом, було порушене відповідачкою в наслідок не укладення із позивачем додаткової угоди про поновлення договору оренди та укладення із іншим орендарем договору оренди земельної ділянки.

У звязку з чим, просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 19.03.2015 року. Скасувати державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку, яке зареєстроване реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 19.03.2015 року. Визнати поновленим договір оренди землі від 18.09.2009 року, який укладений між ОСОБА_9 і ОСОБА_8 «Райз-Максимко». Зобовязати ОСОБА_9 вчинити дії щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 18.09.2009 року, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 «Райз-Максимко». Зобовязати реєстраційну службу Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області здійснити державну реєстрацію додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 18.09.2009 року.

15.10.2015 року представник ОСОБА_8 «Райз-Максимко» подав до суду заяву в якій просив суд залишити без розгляду в частині позовних вимог про зобовязаня ОСОБА_9 вчинити дії щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 18.09.2009 року, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 «Райз-Максимко». Зобовязання реєстраційної служби Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області здійснити державну реєстрацію додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 18.09.2009 року.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2015 року позов ОСОБА_8 «Райз-Максимко» задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 19.03.2015 року. Скасовано державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку, яке зареєстроване реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 19.03.2015 року. Поновлено договір оренди землі від 18.09.2009 року, який укладений між ОСОБА_9 і ОСОБА_8 «Райз-Максимко».

Не погоджуючись з вказаним рішенням ТОВ «ОСОБА_7 ОСОБА_1» подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2015 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_8 «Райз-Максимко» до ОСОБА_9, ТОВ «ОСОБА_7 ОСОБА_1», третя особа реєстраційна служба Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендарем, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідно до ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 18.09.2009 року між ЗАТ «Райз-Максимко» (перейменоване на ОСОБА_8 «Райз-Максимко» згідно Закону України «Про акціонерні товариства» і протоколу № 10 від 12.07.2010 року та ОСОБА_9І, було укладено договір оренди землі, за яким передано у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4,57 га.

Даний договір був зареєстрований у Монастирищенському районному відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 16.03 .2010 року за № 75.

03.02.2015 року відповідачка ОСОБА_9 під розписку отримала від позивача лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі з доданим до нього проектом додаткової угоди (у двох екземплярах).У місячний термін з моменту вручення відповідачеві листа-повідомлення відповіді на нього позивач не отримав, підписаної додаткової угоди про поновлення договору оренди відповідачка йому не надіслала, вимог про повернення орендованої земельної ділянки, повідомлень про передачу зазначеної земельної ділянки в оренду іншому орендареві, скарг або повідомлень про порушення чи неналежне виконання орендарем умов договору оренди землі, тощо від відповідачки позивачеві не надходило.

12.03.2015 року відповідачка уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ «ОСОБА_7 ОСОБА_1», цей договір був зареєстрований реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 19.03.2015 року.

11 серпня 2015 року ОСОБА_9 уклала додаткову угоду з ОСОБА_8 «Райз-Максимко» до договору оренди землі від 18 вересня 2009 року, відповідно до якої договір оренди землі продовжено до 17 березня 2022 року (а.с. 90).

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга статті 16 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, ПАТ «Райз-Максимко» посилалось на невизнання орендодавцем його переважного права, передбаченого статтею 33 Закону України "Про оренду землі", унаслідок чого останнім було укладено договір оренди цієї самої земельної ділянки з іншим орендарем.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі".

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Так, у частинах першій - п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і за відсутності заперечень приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору на укладення договору найму на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає можливість поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму та немає заперечень наймодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Отже, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

У справі, яка розглядається, пунктом 8 договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 «Райз-Максимко», передбачалось, що після закінчення строку дії цього договору орендар має переважне право на його поновлення на новий строк.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, буде порушене, зокрема, в разі укладення договору оренди з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право.

Отже, з огляду на загальні засади цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК України; статті 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України) необхідно дійти висновку про те, що в разі невизнання орендодавцем права орендаря, передбаченого статтею 33 Закону України "Про оренду землі", на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк таке право підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем, на підставі пункту 2 частини другої статті 16 ЦК України.

Саме з такого розуміння зазначених норм матеріального права виходив суд першої інстанції, постановляючи рішення про задоволення позивних вимог ОСОБА_8 «Райз-Максимко». Установивши факт належного виконання ОСОБА_8 «Райз-Максимко» умов договору оренди землі, дотримання ним строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, не надіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови в поновленні договору оренди на новий строк та укладення орендодавцем договору оренди з іншим орендарем на таких самих умовах, які запропоновані ОСОБА_8 «Райз-Максимко», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту, зокрема звернення до суду з позовом до орендодавця та нового орендаря про визнання недійсним укладеного ними договору оренди земельної ділянки, яка раніше перебувала в оренді в позивача, є неналежним, та про наявність у позивача правових підстав захистити своє порушене право в такий спосіб.

Крім того суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що ще однією підставою неможливості переважного права на поновлення договору оренди землі з попереднім орендарем є укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю в поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об'єкт оренди для власних потреб.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_8 «Райз-Максимко» не належним чином направив повідомлення про намір продовжити договір оренди землі, оскільки в ньому не проставлений вихідний номер, є безпідставним та не спростовує висновків суду першої інстанції.

Також є безпідставними твердження апелянта про те, що договір оренди землі закінчився 18 вересня 2014 року, так як відповідно до пункту 43 договору оренди та статті 18 Закону України «Про оренду землі», яка була чинною на момент укладення договору оренди, укладений договір оренди набував чинності з моменту його державної реєстрації, тобто з 16.03.2010 року. Повідомлення ОСОБА_9 ОСОБА_8 «Райз-Максимко» 01.08.2014 року про відсутність у неї наміру на продовження договору оренди землі не тягло за собою юридичних наслідків, так як відповідно до частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Отримавши в лютому 2015 року повідомлення від ОСОБА_8 «Райз-Максимко» про поновлення договору оренди земельної ділянки ОСОБА_9 не подала заперечення про відсутність у неї наміру на поновлення договору оренди землі.

Також є безпідставним твердження апелянта про те, що ОСОБА_9 повідомляла листом від 16.02.2015 року ОСОБА_8 «Райз-Максимко» про свій намір не поновлювати договір оренди землі з ОСОБА_8 «Райз-Максимко», так як відсутні дані про вручення даного листа ОСОБА_8 «Райз-Максимко». Крім того, посвідчивши даний лист відтиском «копія, згідно з оригіналом» представник ТОВ «ОСОБА_7 ОСОБА_1» підтвердив, що оригінал листа знаходиться у нього, а не в ОСОБА_8 «Райз-Максимко». Так як згідно пояснень відповідача даний лист відправлявся юридичною особою поштовою кореспонденцією, то на листі при відправці повинен бути номер вихідної кореспонденції. Однак такий номер вихідної кореспонденції на листі відсутній, що підтверджує ту обставину, що даний лист адресату не вручався.

Тому вірно встановивши факти і відповідно їм правовідносини, постановивши рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі наявних та наданих сторонами належних та допустимих доказів, суд першої інстанції ухвалив правильне та справедливе рішення, яким задоволив позовні вимоги ПАТ «Райз-Максимко».

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ «ОСОБА_7 ОСОБА_1» на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2015 року відхилити, а рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності одразу після проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :