Категорія 27 Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого Сало Т.Б., суддів: Луценко В.В., Нікушина В.П., секретар - Торбасюк О.І., за участі: ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 січня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановила:

У листопаді 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на користь ПАТ заборгованість в сумі 17 705,11 грн. з яких: заборгованість за кредитом 5 217,05 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 9 808,77 грн., заборгованість за пенею та комісією 1 360 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 819,29 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного кредитного договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі.

Відповідач в свою чергу зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим у нього виникла заборгованість.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 15 777,11 грн. з яких: заборгованість за кредитом 5 217,05 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 9 808,77 грн., штраф (процентна складова) 751,29 грн. Вирішено питання судових витрат, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1 085,37 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Частково не погодившись із рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2016 року в частині стягнення з нього штрафу в сумі 751,29 та судового збору в розмірі 1 085,37 грн.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції при стягненні штрафу вийшов за межі позовних вимог, самостійно нарахувавши штраф у відсотковому відношенні до суми заборгованості. Незаконним є рішення в частині стягнення судового збору з відповідача, оскільки останній звільнений від сплати судових витрат як інвалід першої групи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.03.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту шляхом підписання заяви, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та правилами користування платіжною карткою складає договір про надання банківських послуг.

Відповідно до договору ОСОБА_2 отримав на платіжну картку кредитний ліміт, який після його збільшення, становив 8000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Своїх зобовязань за вказаним договором відповідач належним чином не виконував.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апелянт фактично оскаржує рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього штрафу в процентному відношенні до заборгованості та стягнення з нього судових витрат. При цьому апелянт не оскаржує розмір заборгованості за кредитом 5 217,05 грн. та розмір процентів за користування кредитом 9 808,77 грн.

Колегією суддів встановлено, що не заперечувалось відповідачем, що кредитний ліміт в кінцевому результаті був збільшений до 8 000 грн., і строк дії карточки на час подачі позову до суду не закінчився.

Відповідно до довідки, наданої позивачем, строк дії картки, отриманої ОСОБА_2, до 31 березня 2016 року. Довідка підтверджується витягом з програмного комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк» «МУЛЬТИКАСА». Відповідач проти вказаного факту не заперечував та надав суду для огляду вказану кредитну картку.

Факт порушення своїх зобовязань за кредитним договором ОСОБА_2 теж не заперечує.

Відповідно до п. 5.7. Розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право вимагати дострокового виконання договірних зобовязань в цілому чи у визначеній Банком частині у випадку невиконання боржником (держателем) свої договірних зобовязань. Даний пункт договору кореспондується з ст. 1050 ЦК України.

Встановлено, що відповідно до Заяви на укладення даного кредитного договору (а.с. 9) в розділі «кредитна карта» вказано, про порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Отже, договором встановлений розмір щомісячних платежів.

Колегія суддів прийшла до висновку, що банк правомірно звернувся до відповідача з вимогою про дострокове погашення заборгованості по тілу кредиту та по відсоткам за користування кредитом.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, визначивши розмір штрафу, який підлягає стягненню є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідно до пунктів 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (повністю чи частково (абз.2 п. 2 ч. 215 ЦПК України)).

В даному випадку, суд першої інстанції, розглядаючи спір, встановив спірні правовідносини на підставі встановлених ним обставин, дослідив докази, та, керуючись нормами цивільного права, зробив висновок, що не всі вимоги підлягають до задоволення, тобто, позов підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що підлягає стягненню штраф в розмірі 5% від суми заборгованості, а не від ціни позову, як вказано в п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг. В стягненні штрафу в твердій грошовій одиниці (500 грн.) слід відмовити, оскільки штраф, як неустойка, сплачується у відсотках від суми заборгованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про стягнення штрафу у відсотках від суми заборгованості, оскільки суд першої інстанції правильно застосував ст. 549 ЦК України, в якій вказується, що штраф є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, та зробив правильний висновок, що не може бути стягнутий штраф у відсотках від суми позову, як вказано в п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Загальний розмір заборгованості по тілу кредиту та по відсоткам складає 15025,82 грн. Даний розмір заборгованості сторонами не оскаржується. Отже, підлягає стягненню штраф в розмірі 5% від вказаної заборгованості, що складає 751,29 грн.

Рішення в частині відмови у стягненні штрафу в твердій грошовій одиниці ніким не оскаржувалось.

Проте, колегія суддів зробила висновок, що судом першої інстанції невірно стягнуто із відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1085,37 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як розяснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у Постанові Пленуму №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору (п. 35 вищевказаної постанови).

Отже, судовий збір в розмірі 1085,37 грн. за подання позову повинно бути компенсовано на користь позивача за рахунок держави. Даний розмір судового збору є правильний, оскільки порахований пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, які, в даному випадку, задоволенні частково.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржувалось, а від так, у відповідності до ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд в інших частинах його не переглядав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 січня 2016 року в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_2 скасувати. В цій частині ухвалити нове: компенсувати за рахунок держави на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1085,37 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/ /підпис/

Згідно з оригіналом: