Категорія 49Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Матківської М.В., Марчук В.С.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні тим, що шлюб зареєстровано 29.07.2006 року в відділі РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області. У шлюбі народились діти : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають з матір»ю. Подружнє життя припинено більше двох років тому, з лютого 2015 року вона переїхала до місця проживання своїх батьків. Зазначила, що з початку спільного проживання відповідач створив неможливі умови проживання, які полягали у вимогах повного підпорядкування його вимогам, виділяв гроші на потреби сім»ї в розмір 500 грн. на місяць, обмежив її свободу у спілкуванні з родичами, не бажав проводити ремонт будинку, де сім»я проживала в с. Селищі. Позивач вважає, що подальше збереження сім»ї суперечить її інтересам. Спору про розподіл майна, визначення місця проживання дітей немає. Просила розірвати шлюб та відшкодувати судові витати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2015 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, зареєстрований 29.07.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області ( актовий запис № 1680). Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 743,60 грн. судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2015 року скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимоги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом встановлено, що 29.07 2006 року сторони зареєстрували шлюб в відділі РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, про що зроблений відповідний актовий запис №1680 (а.с.6).

У шлюбі народились: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-АМ №133739; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-АМ №202189; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-АМ №254448 (а.с.7-9).

При розгляді справ про розірвання шлюбу суд за правилами ст. 112 СК України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

За змістом ст. 111 СК України суд не зобов'язаний призначати строк для примирення подружжя.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова), суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2015 року, сторонам надавався тримісячних строк для примирення та прийняття мір для збереження сім»ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд першої інстанції використав надану законом можливість та зупинив провадження у справі для примирення подружжя. Разом з тим, надання останнім строку на примирення результатів не принесли.

Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції, повно встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, врахував наявність у сторін неповнолітніх дітей, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання.

Стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 743,60 грн. судових витрат суд першої інстанції вірно врахував положення ст..88 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги безпідставні, необґрунтовані і висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис ОСОБА_8

Судді: підписи ОСОБА_9

ОСОБА_10

З оригіналом вірно: ОСОБА_8