У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., МазурЛ.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання недійсними кредитного договору та договору поруки; за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 6 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом про визнання недійсними кредитного договору та договору поруки, посилаючись на те, що 17 липня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № CL-305/153/2008, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 26 964 доларів США зі сплатою 28 % річних та строком повернення цих коштів до 17 липня 2015 року. У забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № SR-305/153/2008, відповідно до умов якого ОСОБА_6 зобов'язалася відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобов'язань за кредитним договором № CL-305/153/2008 від 17 липня 2008 року.

Позивачі зазначали, що кредитний договір було укладено між сторонами із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої банком для будь-яких клієнтів фізичних осіб. При цьому вказували на неправомірність укладання кредитного договору в іноземній валюті, а також те, що представники банку у порушення положень Закону України «Про захист прав споживачів» надали неналежну інформацію щодо умов договору, у тому числі щодо наслідків зміни курсу долара США по відношенню до національної валюти, що договір укладено внаслідок помилки стосовно суттєвих умов договору та на момент укладання спірного договору банк не мав відповідної ліцензії на укладання таких договорів. З цих підстав позивачі просили задовольнити їхні вимоги щодо визнання недійсними вказаних вище договорів.

У вересні 2014 року ПАТ «ОТП Банк» подало до суду зустрічний позов, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № CL-305/153/2008 від 17 липня 2008 року у розмірі 105 284 грн 77 коп.

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») подало до суду уточнену зустрічну позовну заяву, в якій посилаючись на укладення між ними та ПАТ «ОТП Банк» 7 листопада 2014 договору факторингу, просило стягнути солідарно з відповідачів вказану вище заборгованість на їхню користь.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 6 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено, зустрічний позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 17 липня 2008 року у розмірі 105 284 грн 77 коп. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсними кредитного договору та договору поруки. Разом із цим є таким, що відповідає встановленим у справі обставинам та вимогам закону висновок судів щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором.

Отже наведені в касаційній скарзі доводи заявників є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 6 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
Л.М. Мазур В.А. Нагорняк

Колегія суддів: