Єдиний унікальний номер: 378/10/16-ц
Провадження № 2/378/30/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Шевченко Т.А.,

позивача: ОСОБА_1,

її представника: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

його представника: ОСОБА_4,

представників третіх осіб:

орган опіки та піклування - виконкому

Розкішнянської сільської ради: Губської Л.М.,

служби у справах дітей

Ставищенської РДА: Даценка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та піклування - виконком Розкішнянської сільської ради та служба у справах дітей Ставищенської районної державної адміністрації, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаною позовною заявою звернулася ОСОБА_1, посилаючись на те, що вони з відповідачем проживали в цивільному шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 14 лютого 2015 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у відділі РАЦС реєстраційної служби Ставищенського РУЮ, актовий запис № 15.

Просить суд розірвати шлюб з відповідачем та визначити місце проживання дітей разом з нею, оскільки спільне життя у них не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Більше року вони проживають окремо. В даний час вона будує стосунки з іншою особою, а відповідач перебуває у шлюбних стосунках з ОСОБА_9 Примирення між ними не можливе. Рішенням Ставищенського районного суду від 6 травня 2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей, проте, відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язань по утриманню дітей. Діти проживають з нею в будинку, в якому є всі необхідні умови для їхнього виховання та нормального розвитку. Вони є малолітніми і потребують материнського догляду. Жодних фактів, ознак чи наявність інших випадків, які б давали підстави вважати, що залишення дітей з нею є небезпечним з для їхнього життя, здоров'я чи морального виховання немає.

До суду з зустрічною позовною заявою звернувся ОСОБА_3, посилаючись на те, що у нього і ОСОБА_1 є двоє неповнолітніх дітей: дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року та син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя між ними не склалося і більше року вони проживають окремо. Діти в даний час проживають з матір'ю, але він постійно матеріально підтримує дітей. Його матеріально-побутові умови проживання кращі, ніж ті в яких проживає ОСОБА_1 з дітьми.

Просить суд визначити місце проживання дочки ОСОБА_7 з ним по АДРЕСА_2 в с. Розкішна Ставищенського району Київської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали, проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 заперечили, підтвердили обставини, викладені в позові позивачем. Позивач суду пояснила, що з квітня 2015 року вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки, відповідач залишив її з дітьми і став з вказаного часу проживати з іншою жінкою ОСОБА_9 З вересня 2015 року вона з дітьми стала проживати однією сім"єю з ОСОБА_10 в належному йому житловому будинку по АДРЕСА_1 в с. Розкішна, з яким чекають народження їх спільної дитини. Коштів на утримання дітей їм вистачає, чоловік працює, нещодавно придбав легковий автомобіль, їм також допомагають її та чоловіка батьки.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги по первісному позову в частині розірвання шлюбу визнали, в частині визначення місця проживання дочки ОСОБА_7 з позивачкою не визнали, вимоги по зустрічному позову підтримали повністю, підтвердили обставини, викладені в зустрічному позові. Допитаний в якості свідка відповідач суду показав, що сімейне життя між ним з позивачем не склалося і 2 квітня 2015 року вони припинили шлюбні стосунки. Він з вказаного часу став проживати з ОСОБА_9 Дружину не вигонив з будинку, вона добровільно пішла проживати до матері. А з осені 2015 року проживає разом із співмешканцем ОСОБА_10 Діти з часу припинення їх шлюбних відносин проживають з позивачем. Перші три місяці він давав гроші на дітей, а потім перестав сплачувати аліменти, тому що дружина жила в матері і гроші віддавала останній, а не витрачала на дітей. Із червня 2015 року він не працює, займається підсобним господарством. Так як він не міг домовитися з позивачем про його участь у вихованні дочки, рішенням виконкому Розкішнянської сільської ради було надано йому дозвіл на спілкування з нею у вихідні дні з 18.00 год. п'ятниці до 18.00 год. неділі. Кожного разу як він забирав дочку додому, купував для неї одяг. А позивач віддавала йому дитину у брудному одязі. Вважає, що дочка має проживати з ним, тому що позивач в даний час вагітна, доглядає їх молодшого сина, і після народження ще одної дитини вона не буде достатньо приділяти увагу дочці.

Представник третьої особи органу опіки та піклування - виконкому Розкішнянської сільської ради Губська Л. М. суду пояснила, що і у позивача і у відповідача є необхідні умови для виховання та нормального розвитку дітей. Дочка може проживати і з батьком, і з матір'ю. Рішенням виконкому Розкішнянської сільської ради від 29 лютого 2016 року рекомендовано визначити місце проживання малолітніх дітей сторін разом із їх матір'ю ОСОБА_1 Вказане рішення було прийняте з урахуванням тієї обставини, що батько дітей в даний час не працює.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Ставищенської РДА не заперечив проти задоволення первісного позову, суду пояснив, що перевіркою матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 встановлено, що в будинку, де проживає остання з малолітніми дітьми створені належні умови для проживання дітей, вважає за недоцільне розлучати дітей один з одним, та необхідне визначити місце їх проживання з матір'ю.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що він працює водієм в ТОВ „Ясенсвіт". На початку вересня 2015 року він став проживати однією сім'єю з ОСОБА_1 та її дітьми. Остання в даний час вагітна. Батьком майбутньої дитини є він. Вони з ОСОБА_1 мають намір одружитися. В даний час він утримує ОСОБА_1 та її дітей, допомагає останній у їх вихованні. Його рідні також добре відносяться до ОСОБА_1 та її дітей, допомагають матеріально. Дохід їхньої сім'ї складає близько 5000 грн. Відповідач аліменти не сплачує, нічим дітям не допомагає, бере на вихідні дні тільки дочку, у вихованні сина участі взагалі не приймає. Вважає, що дітей не можна розділяти і забирати у матері.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що близько року вона проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_3 Діти проживають разом із матір'ю. Остання не дозволяла ОСОБА_3 бачитися із дітьми. Після винесення виконкомом Розкішнянської сільської ради відповідного рішення у листопаді 2015 року відповідного рішення, відповідач став забирати у позивача до себе їх дочку на вихідні дні. Він приймає участь в утриманні дітей. Кілька місяців давав гроші, а потім купував одяг, іграшки, продукти харчування. Коли було необхідно купував ліки та вітаміни. Чоловік працює неофіційно, має дохід близько 5000 грн. в місяць, а також підсобне господарство. Вона підтримує рішення чоловіка проживати разом із дочкою.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази відповідача в якості свідків, покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9, пояснення представників служби у справах дітей Ставищенської РДА Даценка В. М. і органу опіки та піклування - виконкому Розкішнянської сільської ради Губської Л. М., та перевіривши письмові докази, вважає, що позовні вимоги по первісному позову обґрунтовані і підлягають задоволенню, в задоволенні позовних вимог по зустрічному позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони проживали в цивільному шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2, виданим 5 листопада 2012 року виконкомом Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області, та серії НОМЕР_3, виданим 10 грудня 2014 року відділом РАЦС реєстраційної служби Ставищенського РУЮ у Київській області (а.с. 7-8).

14 лютого 2015 року сторони уклали шлюб та зареєстрували його у відділі РАЦС реєстраційної служби Ставищенського РУЮ, актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданим 14 лютого 2015 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Ставищенського РУЮ Київської області (а.с. 61).

З показів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9, допитаного в якості свідка відповідача, пояснень позивача судом встановлено, що сторони з 2 квітня 2015 року проживають окремо, відповідач з квітня 2015 року перебуває у шлюбних стосунках з ОСОБА_9, позивач з вересня 2015 року проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_10 Діти проживають з позивачем.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 СК України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою.

Суд вважає, що взаємовідносини, які склались в сім'ї сторін, свідчать про те, що їх сім'я розпалася остаточно і збереження такого шлюбу неможливе і недоцільне, оскільки суперечить інтересам сторін.

Згідно ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

Відповідно ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересів дитини.

При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дітей, стан їх здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи, пояснень сторін, показів відповідача, допитаного як свідка та показів свідків ОСОБА_10, ОСОБА_9 вбачається, що малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають разом з матір'ю в будинку співмешканця останньої ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 в с. Розкішна, де є усі умови для проживання, навчання та розвитку дитини. ОСОБА_1 веде нормальний спосіб життя, піклується про дітей та позитивно характеризується, дочка сторін ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідує дошкільний навчальний заклад, що підтверджується копіями актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (а.с. 11, 59, 60), договору дарування житлового будинку (а.с. 69), витягом про реєстрацію права власності (а.с. 70), технічного паспорту (а.с. 71-73), висновком опікунської ради при Розкішнянській сільській раді від 16 лютого 2016 року (а.с. 58), довідками дошкільного навчального закладу (ясла-садок) „Світлячок" Розкішнянської сільської ради від 15 лютого 2016 року за №№ 01-29/03, 01-29/04 (а.с. 63-64), довідкою виконкому Розкішняської сільської ради від 8 лютого 2016 року № 326 (а.с. 66).

Позивач в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує щомісячну одноразову допомогу у зв'язку з народженням дитини в розмірі 860 грн. щомісячно. Вказана обставина не заперечується відповідачем та підтверджується довідкою Ставищенського УСЗН від 08.02.2016 р. (а.с. 62).

Відповідно до висновку опікунської ради при Розкішнянській сільській раді від 16 лютого 2016 року (а.с. 58) ОСОБА_3 проживає у власному житловому будинку в с. Розкішна по вул. Завгороднього, 116, в якому є всі умови для проживання та виховання дитини. Водночас в судовому засіданні встановлено, що фактично вказаний будинок відповідно до пояснень представника органу опіки та піклування - виконкому Розкішнянської сільської ради та пояснень відповідача належав його бабі ОСОБА_11, після смерті якої він прийняв спадщину, подавши заяву в установлений шестимісячний строк, проте право власності в порядку спадкування на даний будинок він ще не оформив, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а. с. 102-104).

Разом з тим, відповідно до копії рішення Ставищенського районного суду від 6 травня 2015 року (а.с. 12), копії довідки відділу ДВС Ставищенського РУЮ від 28 грудня 2015 року № 1735 (а.с. 13), довідки розрахунку заборгованості по аліментах (а.с. 65), пояснень позивача та показань свідка ОСОБА_10 судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей з часу припинення шлюбних відносин з позивачем не надавав і після стягнення з нього в примусовому порядку аліментів на утримання дітей, продовжує ухилятися від виконання вищевказаних зобов'язань, в результаті чого, виникла заборгованість станом на 1 лютого 2016 року в розмірі 6184 грн. 20 коп.

Крім того, судом встановлено, що відповідача вироком Ставищенського районного суду від 2 лютого 2016 року визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 110). Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_3 25 грудня 2015 року, перебуваючи на території домогосподарства № 120 по вул. Червоноармійській в с. Розкішна (по місцю проживання ОСОБА_1), на грунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив сварку з останньою, під час якої наніс їй один удар кулаком правої руки в обличчя, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді забою спинки носа, синця на спинці носа та забою верхньої губи, які згідно висновку № 144 від 04 січня 2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Рішенням виконкому Розкішнянської сільської ради від 10 листопада 2015 року № 24 „Про визначення способу участі у вихованні дитини" (а.с. 74) було рекомендовано ОСОБА_1 дати дозвіл ОСОБА_3 на спілкування з дочкою у вихідні дні, з 18.00 год. п'ятниці до 18.00 год. неділі. З пояснень позивача, показів допитаних в якості свідка відповідача, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 встановлено, що відповідач з вказаного часу по даний час спілкується з дочкою у вказані вихідні дні, забираючи її у позивача до себе. Позивач йому в цьому не чинить перешкод. Участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_8 відповідач не приймає.

Рішенням виконкому Розкішнянської сільської ради від 29 лютого 2016 року за № 6 рекомендовано визначити місце проживання малолітніх дітей сторін разом із їх матір'ю ОСОБА_1 (а. с. 113).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Принцип Декларації прав дитини 1959 року проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Головним критерієм при визначенні місця проживання дітей, є інтереси дитини, які повинні переважати над інтересами батьків (рішення Європейського суду з прав людини у справі „Гофман проти Німеччини" від 11.10.2001 року). Разом з тим, той із батьків, який не проживає з дитиною, повинен мати можливість підтримувати регулярні контакти з нею, має право на відвідування (рішення Євросуду у справі „Ельсгольц проти Німеччини" від 13.07.2000 року).

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації.

Суду не надано доказів про наявність такої ситуації, яка давала б підстави для розлучення малолітньої доньки з матір'ю.

Враховуючи вищевикладене, вік дочки сторін ОСОБА_7, щодо місця проживання якої між сторонами існує спір, якій виповнилося 3 роки і 3 місяці і яка в такому віці потребує більше материнської опіки і догляду, ту обставину, що мати дитини перебуває у відпустці по догляду за іншою їх дитиною до трьох років і може надавати дитині достатньо часу для її нормального фізичного та розумового розвитку, те, що дочка виховується разом із меншим братом, суд вважає, що в інтересах обох малолітніх дітей слід визначити їхнє проживання разом з матір'ю.

Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 974 гривні 40 копійок.

Керуючись ст. ст. 110, 111, 112, 155, 160, 161 СК України, ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, Декларацією прав дитини 1959 року, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 14 лютого 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 15, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище „ОСОБА_1".

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_1.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено 15 березня 2016 року.

Суддя Н. М. Марущак