АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/38/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Гордєєв В.О.
Провадження № 22-ц/789/29/16 Доповідач - Жолудько Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Жолудько Л.Д.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Бучацького районного суду від 20 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Бучацької міської ради, третіх осіб: ФОП ОСОБА_4, відділу Держземагенства у Бучацькому районі, ОСОБА_1 про скасування рішення сесії, внесення змін в рішення міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, зобов'язання уповноваженого представника міської ради погодити межу земельної ділянки замість суміжних землекористувачів,

ВСТАНОВИЛА:

У cічні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Бучацької міської ради, третіх осіб: ФОП ОСОБА_4, відділу Держземагенства у Бучацькому районі, ОСОБА_1 про скасування рішення сесії № 1890 від 19.11.2014 року, внесення змін в рішення міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, зобов'язання уповноваженого представника міської ради погодити межу земельної ділянки замість суміжних землекористувачів.

Рішенням Бучацького районного суду від 20 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення сесії Бучацької міської ради № 1890 від 19 листопада 2014 року.

Зобов'язано Бучацьку міську раду розглянути заяву позивача ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Бучацького районного суду від 20 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

ОСОБА_1 зазначає, що фактично предметом спору є поділ земельної ділянки за запропонованим позивачем варіантом розподілу без урахування її частки в будинковолодінні, яка складає 14/25 частин, а позивача - 11/25 частин. Наголошує на тому, що в силу ст. 120, ч. 4 ЗК України має право вимагати закріплення за нею більшої за розміром земельної ділянки від запропонованої позивачем.

Вказує на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження незаконної бездіяльності Бучацької міської ради щодо не затвердження проекту землеустрою. Крім того, судом в рішенні не викладена суть пояснень сторін, які брали участь в справі, не вказано, які саме норми закону порушила Бучацька міська рада при винесенні оскаржуваного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Бучацького районного суду від 20 жовтня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання уповноваженого представника Бучацької міської ради погодити межу відповідно до розподілу додатку № 6 замість суміжного користувача скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити цю позовну вимогу.

ОСОБА_2 зазначає, що Бучацька міська рада ухиляється доручити підписання акта погодження меж замість суміжного землекористувача уповноваженому представнику міської ради. Така бездіяльність чинить йому перешкоди в отриманні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свою апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній. Апеляційної скарги ОСОБА_2 не визнала.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав свою апеляційну скаргу, просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та задовольнити його позовні вимоги щодо зобов'язання уповноваженого представника Бучацької міської ради погодити межу відповідно до розподілу додатку № 6 замість суміжного користувача.

Представник Бучацької міської ради не з'явився в судове засідання, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнає, а проти апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечує.

ФОП ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2, просить її задовольнити.

Представник відділу Держземагенства у Бучацькому районі повторно не з'явився в судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату і час судового засідання.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід частково задовольнити, а ОСОБА_2 - відхилити.

Частково задовольняючи позов і зобов'язуючи Бучацьку міську раду розглянути заяву позивача ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою, суд першої інстанції виходив з того, що рішення міської ради за № 1890 від 19.11.2014 року винесене з порушенням норм земельного законодавства без наведення відповідних підстав для відмови позивачу в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд і для ведення особистого селянського господарства, а тому підлягає визнанню недійсним.

Відмовляючи в задоволенні іншої частини позовних вимог, зокрема, про зобов'язання уповноваженого представника Бучацької міської ради погодити межу відповідно до розподілу № 6 замість суміжних користувачів та підписати акт щодо встановлення меж земельної ділянки та кадастровий план земельної ділянки, суд дійшов висновку, що вирішення зазначених питань знаходиться поза компетенцією суду.

Колегія суддів апеляційного суду не може в повній мірі погодитись з такими висновками суду, оскільки суд частково вийшов за межі позовних вимог, а також порушив норми матеріального та процесуального права, що в силу ст. 309, ч. 1, п. 4 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Судом установлено, що рішенням Бучацької міської ради № 554 від 23.12.2011 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,0281 га, та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,042 га, за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок земель житлової та громадської забудови та сільськогосподарського призначення в межах населеного пункту (а.с. 10).

Зобов'язано ОСОБА_2 при виготовлені проекту землеустрою передбачити розподіл земельної ділянки та погодити його із співвласниками жилого будинку в порядку передбаченим законодавством.

14 травня 2014 року ФОП ОСОБА_4 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0287 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та площею 0,042 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, що за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Розроблений проект землеустрою був поданий позивачем до Бучацької міської ради для погодження міським головою замість суміжника ОСОБА_1 меж земельної ділянки ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_1 без будь-яких підстав відмовилась від підпису актів щодо встановлення меж.

Апеляційним судом установлено, що 18 вересня 2014 року комісією по земельних питаннях на виконання рішення Бучацької міської ради від 27.08.2014 року № 1816 "Про розгляд заяви ОСОБА_2 про погодження кадастрових планів земельної ділянки в АДРЕСА_1" повторно розглянуто заяву позивача (а.с. 32).

Комісією встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, перебуває в користуванні співвласників житлового будинку ОСОБА_2 (на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.11.2008 року, 11/25 частини жилого будинку(а.с. 24) та ОСОБА_1 (на підставі договору купівлі-продажу від 14.04.1992 року, 14/25 частини).

Договору щодо встановлення порядку користування між співвласниками немає. На час складання акту комісії сторони не дійшли згоди щодо розподілу земельної ділянки.

Комісія зазначає, що варіант додаток № 7 є більш прийнятний для застосування, оскільки відображає фактичне використання земельної ділянки співвласниками. Рекомендує до вирішення спору в судовому порядку не надавати права погодження матеріалів головою міської ради замість суміжника ОСОБА_1 та іншої проектної документації, яка виготовляється на земельні ділянки позивача.

Рішенням тридцять сьомої сесії Бучацької міської ради шостого скликання № 1890 від 19.11.2014 року затверджено акт комісії по земельних питаннях від 18.09.2014 року про повторний розгляд заяви ОСОБА_2 щодо погодження кадастрових планів земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 31).

Відмовлено в погодженні графічних матеріалів головою міської ради замість суміжника ОСОБА_1 та іншої проектної документації, яка виготовлена на земельні ділянки ОСОБА_2 до вирішення спору за згодою сторін або в судовому порядку.

Апеляційним судом установлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 на погодження в Держземагентсво у районі та у відділ містобудування, архітектури та житлового господарств та інфраструктури райдержадміністрації не подавався.

За повідомленням Бучацької міської ради за № 294 від 25.12.2015 року ОСОБА_2 не звертався до Бучацької міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції частково не відповідає.

В силу ст. 116, ч. 1; 3, п. "в" ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 122, ч. 1 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 118, ч.ч. 6,7 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно зі ст. 118, ч.ч. 9-11 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ст. 158, ч. 1 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

На час складання ФОП ОСОБА_4 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури відведення земельних ділянок та зміни їх цільового призначення" від 02.10.2012 року № 5395-VI, яким внесено зміни до ЗК України, у т.ч. в частині порядку затвердження проекту землеустрою.

Так, відповідно до ст. 118, ч. 8 ЗК України в редакції Закону № 5395-VI від 02.10.2012 року проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 186-1, ч. 1 ЗК України в редакції Закону № 5395-VI від 02.10.2012 року проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМУ через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документацію із землеустрою (п. 4 підпункт 50 Положення).

Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення).

Постановою КМУ "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" № 5 від 14.01.2015 року постановлено реорганізувати територіальні органи Держземагенства шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Держгеокадастру за переліком згідно з додатком 2.

Установлено, що територіальні органи Держземагенства, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Держгеокадастру.

Відповідно до ст. 186-1, ч. 2, 4, 5 ЗК України в редакції Закону № 365-V-II від 02.07.2013 року проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Зазначений орган зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Відповідно до ст. 186-1, ч. 6 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Частиною 7 ст. 186-1 ЗК України (якою доповнено ст. 186-1 згідно із законом № 365-V-II від 02.07.2013 року) територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Таким чином, територіальні органи Держземагенства, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Держгеокадастру, а саме: розглядають проекти землеустрою на предмет їх відповідності вимогам чинного законодавства, документації із землеустрою та містобудівній документації, за результатами чого надають розробникам свої висновки або про погодження проекту, або про відмову у такому погодженні.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_2 не було дотримано встановленого законодавством порядку погодження й затвердження розробленого проекту землеустрою. Від неодноразово звертався до Бучацької міської ради щодо погодження кадастрових планів земельної ділянки замість суміжника ОСОБА_1, хоча ні до компетенції ради, ні до компетенції комісії по земельних питаннях Бучацької міської ради не віднесено вирішення питань щодо розгляду проектів землеустрою на предмет їх відповідності вимогам чинного законодавства та надання розробникам висновків про погодження замість суміжного землекористувача або про відмову в погодженні проектів.

Виходячи з наведеного, і у відповідності з вимогами ст. 152, ч. 3,п."г" ЗК України колегія погоджується з висновком суду про невідповідність вимогам закону і скасування рішення тридцять сьомої сесії Бучацької міської ради шостого скликання за № 1890 від 19.11.2014 року, яким затверджено акт комісії по земельних питаннях від 18.09.2014 року та відмовлено в погодженні графічних матеріалів та іншої проектної документації, яка виготовлена на земельні ділянки ОСОБА_2

Разом з тим, суд, зобов'язуючи Бучацьку міську раду розглянути заяву ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою, не звернув увагу на те, що позивач із такою заявою до ради не звертався, оскільки розроблений ФОП ОСОБА_4 проект землеустрою не пройшов визначеної законодавством процедури погодження у відповідних державних органах.

Таким чином, рішення Бучацької міської ради за № 1890 від 19.11.2014 року в частині зобов'язання розглянути заяву ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою є таким, що виходить за межі позовних вимог, а тому підлягає до скасування.

У решті рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального й процесуального права, доводи апеляційних скарг його висновків не спростовують, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України його слід залишити без змін.

Колегія не приймає до уваги посилання ОСОБА_2 на необґрунтованість рішення суду в частині відмови в задоволенні його вимог про зобов'язання уповноваженого представника Бучацької міської ради погодити межу відповідно до розподілу додатку № 6 замість суміжного користувача, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на нормах законодавства.

На підставі ст.ст. 118, ч.ч. 8, 9, 11; 186-1; 152, ч. 3, п."г" ЗК України та, керуючись ст.ст. 307, ч. 1, п. 2; 309, ч. 1, п.п.3, 4; 313; 314; 316; 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бучацького районного суду від 20 жовтня 2015 року змінити.

У частині зобов'язання Бучацької міської ради розглянути заяву позивача ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою рішення суду скасувати.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Л.Д. Жолудько