АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І.. ОСОБА_1

секретар Чубрей І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно, визнання договорів дарування недійсними, скасування державної реєстрації та державного акту на земельну ділянку, усунення перешкод в користуванні майном, треті особи приватний нотаріус Заставнівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, Звенячівська сільська рада Заставнівського району Чернівецької області, за апеляційною скаргою ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2016 року накладено арешт та заборонено вчиняти будь-які дії, щодо спірного майна, шляхом проведення йому опису та арешту опечатування приміщень для його зберігання органом державної виконавчої служби та внесення відповідних відомостей до Державних реєстрів про заборону відчуження майна, а саме:

- нежитлової будівлі телятника №2 «Б», який знаходиться по вулиці Шевченка, в селі Звенячин, Заставнівського району, Чернівецької області, позначену літ. «А», «Б», «В», «Г», загальною площею 1902 кв.м., фундамент «Д», довжиною 134,4 м.;

- земельної ділянки загальною площею 0,7 га, яка розташована в селі Звенячин, по вулиці Шевченка, 2 «Б», Заставнівського району Чернівецької області, із цільовим призначенням для обслуговування цеху по виготовленню поліетиленової тари та іншої комерційної діяльності;

- рухомого майна, а саме термопласта КloknеrFеrоmаtіkDеsmа FM250 № року випуску вартістю 180 000 гривень, термопласта KUASY 1800/400 №13387, 8200/42 1988 року випуску - 140 000 гривень, термопласта KUASY 800/250 №2-36633/8 1974 року випуску- 80 000 гривень, ножниць гільйотинних ГН-400М №6709 1986 року випуску- 35 000 гривень, верстата координатно- росточного 2А450 №119 1963 року випуску- 110 000 гривень, установки вакуумної УВМ-15У -80 000 гривень, станка плоско- шліфувального ЗЕ711ВФ2 №509- 68 000 гривень, верстата ГФ2522 №3 1990 року випуску 65 000 гривень, станка токарного ФТ 11 1981 року випуску- 80 000 гривень, лінії по виготовленню паперових мішків -60 000 гривень, станка плоскошліфувального 1970 року випуску- 12 000 гривень, станка фрезерно- свердлильного №241507,52 1986 року випуску- 170 000 гривень, компресора СБ4С 540л 1980 року випуску- 12 000 гривень, електропогрузчика Штіль -27 000 гривень, преса гідравлічного У2706 №9140 1990 року випуску- 35 000 гривень, станка круглошліфувального 3А130 №8219 1979 року випуску- 9 000 гривень, станка металорізального ерозійного №363 1988 року випуску- 75 000 гривень, Станка фрезерного ВМ-13 №290 1988 року випуску- 12 000 гривень, електротельфера- 4 000 гривень, метеріального циліндра- 6 000 гривень, шнека 2шт.- 8 000 гривень, преса гідравлічного РУЕ-10-31 - 42 000 гривень, трансформаторної підстанції 04/10 потужністю 250 кіловат - 75 000 гривень, котла твердопаливного ДЕМБРАД - 32 000 гривень, стола слюсарного (саморобний власного виробництва) 2шт. -7 000 гривень, стелажа (саморобний власного виробництва) 3шт. -5 000 гривень, візка для ковпака (саморобний власного виробництва) 40шт- 450 грн (l шт) - 18 000 гривень, шафи б/у 4 шт. 720 грн (1 шт) - 2 880 гривень, шафи б/у 4 шт. - 720 грн (1 шт) - 2 880 гривень, шафи б/у 4 шт. - 720 грн (1 шт) - 2 880 гривень, преса гідравлічного у 2706 1 шт. - 12 000 гривень, сталі інструментальної вагою 710 кг. - 15 620 гривень, а всього рухомого майна на загальну суму 1 482 640 гривень, яке зберігається в нежитловій будівлі телятнику за номером 2 «Б», яка знаходиться на вулиці Шевченка в селі Звенячин Заставнівського району Чернівецької області.

На вказану ухвалу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Посилається на те, що суд постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може призвести в майбутньому до ускладнення виконання рішення суду в разі задоволення позову та може призвести до порушення прав позивача.

З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частиною 3 статті 151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, N 9 (далі - Постанови Пленуму Верховного Суду України) забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено судам, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом в якому просить:

-визнати спільною сумісною власністю вищевказане рухоме та нерухоме майно;

-визнати недійсними договори дарування земельних ділянок від 13 березня 2009 року, які були укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_4;

-скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №581033, виданий на імя ОСОБА_4 та його державну реєстрацію;

-усунути перешкоди в користуванні вказаним вище рухомим майном шляхом забезпечення вільного доступу до такого майна і місця його зберігання.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову суд першої інстанції не врахував, що вимоги про визнання недійсними договорів дарування, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, усунення перешкод в користування рухомим майном є вимогами немайнового характеру і відповідно до правил статті 152 ЦПК України не можуть забезпечуватися шляхом накладення арешту на майно.

Суд першої інстанції постановляючи ухвалу також не врахував, що в разі задоволення вимоги про визнання права спільної сумісної власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спірне рухоме та нерухоме майно не буде потребувати примусового виконання.

За таких обставин, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову відсутня.

Постановляючи ухвалу суд в своїй ухвалі помилково зазначив, які саме дії має вчиняти державна виконавча служба накладаючи арешт на майно.

Порядок накладення арешту на майно врегульований нормами статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року, № 1404-VIII.

Колегія судів вважає, що суд першої інстанції постановив ухвалу від 23 листопада 2016 року з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому згідно пункту 2 статті 312 ЦПК України її слід скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 312 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, задовольнити.

Ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2016 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Одинак О.О.

Судді: Кулянда М.І.

ОСОБА_1