Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08.12.16 р. Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого судді Бойко С.Л.,

при секретарі Тимофієвій О.В.,

без присутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Лисичанськ справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Привільської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з дійсним позовом і в його обґрунтування пояснив, що 03.05.2016 р. помер дядько позивача ОСОБА_3, після смерті якої залишилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1.

Все своє майно згідно заповіту від 25.07.2011 р. ОСОБА_3 заповів ОСОБА_2. Таким чином, вона є єдиним спадкоємцем за заповітом всього майна, що належало ОСОБА_3

При зверненні позивача до нотаріальної контори, їй було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3.

Про те, що нею пропущено строк прийняття спадщини їй стало відомо з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. До цього вважала, що фактично прийняла спадщину за заповітом.

На підставі викладеного, позивач просить суд надати їй додатковий строк тривалістю в два місяці на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3.

У судове засідання позивач не зявилася, позов підтримала, просила справу розглядати у її відсутність, про що надала письмову заяву.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 не зявився позов підтримав, просив справу розглядати у його відсутність, про що надав відповідну заяву.

Представник відповідача Привільської міської ради у судове засідання не зявився, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просить справу розглядати у відсутність їх представника, про що надав відповідну заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини Кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 487327, виданого 05.05.2016р. виконавчим комітетом Привільської міської ради м.Лисичанськ Луганської області, 03 травня 2016 р. помер ОСОБА_3, про що зроблено запис № 53.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 21221 від 23.05.2011 р., виданого відділом з обліку, розподілу, обміну та приватизації житлової площі Лисичанської міської ради, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

З витягу про державну реєстрацію прав № 30312079 від 16.06.2011 р. вбачається, що квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності № 21221 від 23.05.2011 р.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 27650350 від 29.07.2011 р., внесено реєстраційний запис реєстрація заповіту, № у Спадковому реєстрі 51498643, бланк ВМ 502310, номер в реєстрі нотаріальних дій 537, посвідченого Лисичанським міським приватним нотаріусом ОСОБА_4 29.07.2011 р. заповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

З технічного паспорту на кв.№40 в буд.№2а по вул.Котовського м.Привілля, власником вищевказаної квартири є ОСОБА_3.

Відповідно до домової книги для реєстрації громадян, які проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 зареєстрований за вищевказаною адресою.

Згідно заповіту, посвідченого 29.07.2011 року приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_4, за реєстром № 537, ОСОБА_3 заповідав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 усі права та обовязки, які йому належать на момент складення цього заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть належати йому у майбутньому, та усе його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право.

Згідно постанови приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 07.11.2016 року, ОСОБА_2 відмовлено в оформленні спадщини після померлого 03.05.2016 року ОСОБА_3, оскільки вона пропустила 6-ти місячний строк подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до приписів ст.ст. 1218, 1268 1269 ЦК України усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті, переходять до його спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом строку, встановленого у ст. 1270 ЦК України, а тими, які на момент відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, якщо вони протягом зазначеного у ній строку не заявили про відмову від спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено загальний шестимісячний строк для прийняття спадщини за законом, а також за заповітом, перебіг якого розпочинається з моменту відкриття спадщини, яким згідно із ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті спадкодавця.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначено у ст. 1272 ЦК. Згідно із ч.ч. 1, 2 цієї статті, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подасть заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, але за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

У встановлений строк позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася. Отже, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1272 ЦК України вона вважається такою, що не прийняла спадщину, а тому згідно із ч. 3 цієї статті не позбавлена права в судовому порядку просити про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до цього припису суд призначає додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тільки у разі наявності поважних причини його пропуску, обовязок доведення існування яких покладено на особу, яке звертається з такою вимогою.

Відповідно до розярення абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику в справах про спадкування поважними можуть визнаватися причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця, існування яких перешкоджало йому своєчасно подати заяву про прийняття спадщини.

Беручи до уваги наведене та враховуючи, що про пропущення строку прийняття спадщини позивачці стало відомо лише 07.11.2016 р. з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд вважає причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважною, у звязку з чим позивачу необхідно продовжити строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном у два місяці з дня вступу рішення у законну силу.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Привільської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визнати строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3, який помер 03 травня 2016 року, пропущеним ОСОБА_2 з поважних причин.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася 03 травня 2016 року після смерті ОСОБА_3, у два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання через Лисичанський міський суд апеляційної скарги у 10-тиденний строк з моменту отримання копії рішення.

Головуючий: С.Л. Бойко