УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Герченової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, скаргу міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» на дії Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № 49764586 від 12 січня 2016 р.,

ВСТАНОВИВ:

МКП «ОСНОВАНІЄ» звернулось до суду зі скаргою на дії Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі Відділ ДВС) щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № 49764586 від 12 січня 2016 р., в якій просило:

визнати дії Відділу ДВС в частині винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № 49764586 від 12 січня 2016 р. незаконними;

визнати постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження № 49764586 від 12 січня 2016 р. недійсною;

зобовязати Відділ ДВС відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 335/10903/14-ц (провадження № 2/335/2315/2014) про зобовязання ОСОБА_1 провести відновлення системи опалення приміщень №№ 1, 2 по вулиці 40 Років Радянської України, 92 в м. Запоріжжя відповідно до проекту за власний рахунок.

В обґрунтування скарги зазначало, що постановою державного виконавця Відділу ДВС від 5 жовтня 2015 р. відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 335/10903/14-ц на підставі невідповідності виконавчого документа п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутності ідентифікаційного номера боржника. 16.10.2015 МКП «ОСНОВАНІЄ» звернулось до суду із заявою про приведення виконавчого документа у відповідність з вимогами вказаного Закону. Ухвалою суду від 02.11.2015 в задоволенні заяви було відмовлено з тих підстав, що згідно даних Міністерства доходів і зборів надати реєстраційний номер облікової картки платника податків не має можливості, т.я. фізичну особу не можливо однозначно ідентифікувати. 04.12.2015 МКП «ОСНОВАНІЄ» знов звернулось до Відділу ДВС із заявою про відкриття провадження, додавши до заяви копію вказаної ухвали суду. Проте, постановою державного виконавця від 25.01.2016 у відкритті виконавчого провадження знов було відмовлено, що, на думку стягувача, суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження». З наведених підстав, просило скаргу задовольнити.

Від представника стягувача надійшла заява про розгляд скарги за його відсутності.

Субєкт оскарження у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки до суду субєкт оскарження не повідомив, заяви про відкладення розгляду скарги або про розгляд скарги за його відсутності суду не надавав.

За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути скаргу за відсутності стягувача та субєкта оскарження.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

11 грудня 2014 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя постановлено заочне рішення в цивільній справі за позовом МКП «ОСНОВАНІЄ» до ОСОБА_1, третя особа концерн «Міські теплові мережі» про зобовязання вчинити певні дії, внаслідок чого ОСОБА_1 було зобовязано провести відновлення системи опалення приміщень №№ 1, 2 по вулиці 40 Років Радянської України, 92 в м. Запоріжжя відповідно до проекту за власний рахунок.

За вказаним заочним рішенням судом було видано виконавчий лист № 335/10903/14-ц, який МКП «ОСНОВАНІЄ» предявило до виконання до Відділу ДВС 29 вересня 2015 р.

Постановою державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_2 від 5 жовтня 2015 р. у відкритті виконавчого провадження було відмовлено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у звязку з відсутністю у виконавчому документів індивідуального ідентифікаційного номера боржника або номеру паспорта боржника, який через свої релігійні переконання відмовився від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомив про це органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України.

16 жовтня 2015 р. МКП «ОСНОВАНІЄ» звернулось до суду із заявою про приведення виконавчого листа у відповідність з вимогами до виконавчого документа шляхом зазначення в ньому індивідуального ідентифікаційного номера боржника.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 листопада 2015 р. у задоволенні вказаної заяви МКП «ОСНОВАНІЄ» було відмовлено з тих підстав, що згідно з відповіддю Міністерства доходів і зборів фізичну особу (боржника) неможливо однозначно ідентифікувати, з огляду на що відсутня можливість витребувати індивідуальний ідентифікаційний номер боржника.

4 грудня 2015р. МКП «ОСНОВАНІЄ» повторно звернулось до Відділу ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження шляхом надсилання поштою цієї заяви разом з виконавчим листом, копією заяви про приведення виконавчого листа у відповідність, ухвалою суду та копією довіреності представника (арк. справи 11).

Проте, постановою державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_2 від 12 січня 2016 р. у відкритті виконавчого провадження знов було відмовлено з тих самих підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження, тобто сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку.

За вимогами статті 2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу; примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 11 цього Закону визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами.

За змістом пункту 3 частини першої статті 18 цього Закону, у виконавчому документі зазначаються: 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом з тим, відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в даному випадку не було відомо суду, з огляду на що в суду була відсутня можливість його зазначення у виконавчому листі. Стягувач також був позбавлений можливості самостійно зясувати ідентифікаційний номер боржника, що, зокрема, підтверджується ухвалою суду від 2 листопада 2015 р.

Проте, державним виконавцем ці обставини не були взяті до уваги, внаслідок чого він повторно відмовив у відкритті виконавчого провадження. В цей же час, зі змісту постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12 січня 2016 р. не вбачається, що державним виконавцем були вжиті заходи з метою отримання інформації про індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в порядку пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначений висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах №№ 6-45цс14, 6-62цс14, які в силу вимог статті 360-7 ЦПК України обовязкові як для суду, так і для державного виконавця.

Відповідно до вимог частини другої статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відтак, постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження в даному випадку є неправомірною. Тому, з урахуванням повноважень суду, визначених у частині другій статті 387 ЦПК України, суд вважає за можливе задовольнити частково скаргу МКП «ОСНОВАНІЄ», визнавши неправомірною постанову державного виконавця від 12 січня 2016 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобовязати державного виконавця відновити порушені права стягувача шляхом відкриття виконавчого провадження.

В задоволенні скарги в частині визнання дій незаконними суд відмовляє, оскільки в даному випадку зі змісту скарги та сутності спірних відносин вбачається, що права стягувача були порушені саме рішенням державного виконавця постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження, а не його діями.

Підсумовуючи вищевикладене, суд задовольняє скаргу МКП «ОСНОВАНІЄ» частково.

Керуючись ст.ст. 210, 383388 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» на дії Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № 49764586 від 12 січня 2016 р. задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті виконавчого документа) ВП № 49764586 від 12 січня 2016 р.

Зобовязати державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 335/10903/14-ц (провадження № 2/335/2315/2014) про зобовязання ОСОБА_1 провести відновлення системи опалення приміщень №№ 1, 2 по вулиці 40 Років Радянської України, 92 в м. Запоріжжя відповідно до проекту за власний рахунок.

В задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Шалагінова