Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-329/10 Головуючий у 1-й інст. Замега О.В.
Категорія 27 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.,

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія"

на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 жовтня 2016 року

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (надалі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача, посилаючись на те, що заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2010 року на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі ПАТ «УкрСиббанк»), стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 08 серпня 2008 року № 0 в сумі 198 445,01 грн. та 2 570 грн. судових витрат. На виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист, який знаходився на примусовому виконанні у відділі ДВС Бердичівського МРУЮ у Житомирській області. До нього право вимоги перейшло за договором факторингу від 20 квітня 2015 року. Оскільки заочне рішення суду не виконане, то грошові суми підлягають стягненню на його користь.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 жовтня 2016 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подало апеляційну скаргу. Просить, посилаючись на порушення норм процесуального права, ухвалу скасувати та постановити нову, якою заяву задовольнити. Зазначає, що процесуальне правонаступництво можливе на будь-якій стадії процесу і не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження. Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну стягувача, суд першої інстанції фактично залишив рішення суду без виконання, що суперечить ст. 124 Конституції України, відповідно до положень якої судові рішення є обовязковими до виконання. Окрім того суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин, зокрема у поданні доказів, повязаних із виконанням судового рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у заміні сторони, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано доказів, що виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні.

Апеляційний суд не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2010 року на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 08 серпня 2008 року № 0 в сумі 198 445,01 грн. та 2 570 грн. судових витрат (а.с.106-108).

За умовами договору факторингу від 20 квітня 2015 року №17, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", право грошової вимоги, за плату, відступлено заявнику (а.с.164-167).

Із листа Бердичівського міськрайонного відділу ДВС убачається, що виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у відділі, виконавчі провадження завершені, а виконавчий документ повернутий стягувачу (а.с.197).

Підставами виникнення цивільних прав і обовязків є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст.512 ЦК України, ст.378 ЦПК України та ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону, що діяв на час підписання акта приймання-передачі права вимоги, у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п.1,2 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ст.378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За такої обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.ст.512,514 ЦК України.

При цьому, виконання судового рішення це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту субєктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Обовязковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п.9 ч.3 ст.129 Конституції України).

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обовязковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання повторного предявлення виконавчого документа до виконання протягом строків, встановлених законом; у разі пропуску строку ініціювання питання щодо поновлення пропущеного строку тощо.

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Доводи суду першої інстанції про неперебування виконавчого листа на примусовому виконанні, як підстави для відмови у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», є неправильними, оскільки змінився стягувач і, не замінивши його, немає особи, яка в силу закону може просити про повторне предявлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст.378 ЦПК України у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Питання, врегульоване ст.378 ЦПК України, розглянуто судом першої інстанції без участі сторін та заінтересованих осіб, але за відсутні у розумінні ст.ст.74,76 ЦПК України доказів про повідомлення відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та правонаступника АКІБ "УкрСиббанк" - ПАТ «УкрСиббанк», що є неприпустимим.

Оскільки суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, то, відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК Україн, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції та передає питання на новий розгляд до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,312-315 ЦПК України колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" задовольнити частково.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 жовтня 2016 року скасувати і передати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді: