АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/520/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Новак А.В.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду містаКиєва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Кабанченко О.А., Желепа О.В.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Гринчука Станіслава Дмитровича на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 24 листопада 2015 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 листопада 2015 року в задоволенні заяви представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Гринчук С.Д. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, справу передати для вирішення питання про видачу виконавчих листів до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник заявника підтримала апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У жовтні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

27 липня 2015 року постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» у справі №90/15 від 27.07.2015 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по договору кредиту в сумі 524273 грн. 48 коп. та третейського збору в сумі 5642 грн. 74 коп.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом, зокрема статтею 6 Закону України "Про третейські суди".

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

Як встановлено судом, підтверджується наявними у справі доказами, цивільно-правові відносини, що виникли між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 на підставі Кредитного договору в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» є споживчий кредит і на правовідносини, що виникають між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за даним договором під час його укладення і виконання поширюється дія вказаного Закону.

Тобто, на дату укладення кредитного договору, який містить третейське застереження, Закон України «Про третейські суди»містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) і третейське застереження, яке міститься у цьому договорі було укладено в порушення вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», а отже справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20.05.2015 р. у справі № 6-64цс15 та постанові Верховного Суду України від 02.09.2015 року у справі № 6-856цс15.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Як встановлено судом, за договором, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, відповідальність зобов'язань наступає в строки та в порядку, передбаченому кредитним договором, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, за яким відповідно до Закону України «Про третейські суди»міститься заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) і третейське застереження, яке міститься у цьому договорі, було укладено в порушення вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», а отже, справа, у якій прийнято рішення третейського суду про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, не підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Згідно ст. 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

З підстав вищевикладеного, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, виходячи з суб'єктивного складу сторін та характеру спірних правовідносин, що були предметом розгляду у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки цей спір непідвідомчий третейському суду, що дало суду підстави відмовити у видачі виконавчого листа на виконання рішення третейського суду на підставі п.2 ч.1 ст.389-10 ЦПК з урахуванням положень п.2 ч.6 ст.56 Закону України «Про третейські суди».

Оскільки ухваласуду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Гринчука Станіслава Дмитровича - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 24 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді