Номер провадження: 22-ц/785/271/16
Головуючий у першій інстанції Крутова О.М.
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Комаровської Н.В., Короткова В.Д.,

з участю секретаря Ярахмедова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного закладу «Амбулаторія станції Арциз Державного підприємства «Одеська залізниця», за участю третьої особи ОСОБА_3 про поновлення на роботі за апеляційною скаргою Державного закладу «Амбулаторія станції Арциз Державного підприємства «Одеська залізниця» на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 16 липня 2015 року,-

встановила:

07.04.2015 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Державного закладу «Амбулаторія станції Арциз Державного підприємства «Одеська залізниця», посилаючись на те, що наказом №7 П від 13.03.2015 р. її звільнено із посади бухгалтера згідно п. п. 1,2 ст. 41 Кодексу законів про працю України, з 16.03.2015 р. на підставі акту службової перевірки від 05.03.2015 р., однак наказ про її звільнення та висновки комісії, які відображені у акті службового розслідування №1 від 06.03.2015 р. є необгрунтованими, надуманими, такими, що не відповідають фактичному стану речей. Відповідно до посадової інструкції бухгалтера Державного закладу «Амбулаторія станції ДГІ «Одеська залізниця», затвердженої головним лікарем 27.11.2013 р., до її посадових обов'язків не віднесено безпосереднє обслуговування грошових, товарних або культурних цінностей, договір про повну матеріальну відповідальність між нею та власником або уповноваженим ним органом з цих підстав, не укладався.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 16 липня 2015 року позов задоволено.

Державний заклад «Амбулаторія станції Арциз Державного підприємства «Одеська залізниця», вважаючи рішення незаконним та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить про його скасування з постановленням нового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на них, перевіривши матеріали справи, законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі наказу № 9 від 14.12.2007 р. позивач ОСОБА_2 прийнята на посаду бухгалтера амбулаторії ст. Арциз (а. с. 13).

02.01.2009 р. між головним лікарем ДЗ «Амбулаторія станції Арциз ДП «Одеська залізниця» та бухгалтером укладено договір про повну та індивідуальну матеріальну відповідальність (а. с. 100 - 101).

Наказом №25 від 11.02.2015 року бухгалтеру ОСОБА_2 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, невиконання наказів в.о. головного лікаря, порушення субординації, грубість, хамське відношення до в. о. головного лікаря (а. с. 99).

На виконання наказу ДЗ «Амбулаторія станції Арциз ДП «Одеська залізниця» № 29 від 27.02.2015 р., комісією, до складу якої входили співробітники ДЗ «Амбулаторія станції Арциз ДП «Одеська залізниця», здійснено розслідування та складено акт №1 від 06.03.2015 р. (а. с. 23).

Наказом ДЗ «Амбулаторія станції Арциз ДГІ «Одеська залізниця» №30 від 06.03.2015 р., ОСОБА_2, як бухгалтеру амбулаторії ст. Арциз, оголошено догану по факту неправомірного нарахування заробітної плати, а саме - невідповідність штатному розпису і тарифікаційному списку нарахування надбавок, доплат, премій окремим працівникам закладу без відповідних наказів (а. с. 98).

ОСОБА_4 відмовилась від пояснень за результатами службового розслідування (а. с. 103).

10.03.2015 р. ОСОБА_4 звернулась до в. о. головного лікаря ДЗ «Амбулаторія станції Арциз ДП «Одеська залізниця» із заявою про звільнення в порядку переведення, згідно ст. 36 п. 6 КЗпП України з ДЗ «Амбулаторія ст. Арциз ДП «03» до КЗ «Арцизький районний центр ПМСД» на посаду головного бухгалтера з 13.03.2015 р. (а. с. 102).

Наказом №7 П від 13.03.2015 р. ОСОБА_4 звільнено з займаної посади на підставі п. п. 1, 2 ст. 41 КЗпП України (а. с. 6 - 13, 21).

На підтвердження порушень, які було виявлено та відносно яких складено акт № 1 від 06.03.2015 року, свідчать результати проведення комплексної ревізії фінансово-господарської діяльності Державного закладу «Амбулаторія станції Арциз Державного підприємства «Одеська залізниця», де за період з 01.11.2013 р. по 01.05.2015 р. виявлені недоліки у фінансово - господарській діяльності підприємства, зазначені в акті (а. с. 51 - 96).

У зв»язку з чим у колегії суддів не виникло сумнівів щодо законності звільнення ОСОБА_4

Згідно п. 1 ст. 41 КЗпП України, за одноразове грубе порушення трудових обов'язків трудовий договір може бути розірвано з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, посилався на те, що формулювання «головний бухгалтер підприємства, установи, організації, його заступники», виключає можливість поширення цієї статті на бухгалтерів. Тому, оскільки ОСОБА_2 не є головним бухгалтером ДЗ «Амбулаторія станції Арциз ДП «Одеська залізниця», наказ про призначення та посадова інструкція не містять вказівок на виконання бухгалтером функцій головного бухгалтера, відповідач не довів підстав про звільнення позивача із займаної посади як окремої категорії працівників за певних умов, відповідно до п. п. 1, 2 ст. 41 КЗпП України.

Колегія суддів не погоджується з думкою суду першої інстанції та вважає її помилковою з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету міністрів України від 26 січня 2011 року № 59 «Про затвердження Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи», бухгалтерська служба утворюється як самостійний структурний підрозділ бюджетної установи, вид якого залежить від обсягу, характеру та складності бухгалтерської роботи, - департамент, управління, відділ, сектор або в бюджетній установі вводиться посада спеціаліста, на якого покладається виконання обов'язків бухгалтерської служби. Обов'язки бухгалтерської служби може виконувати централізована бухгалтерія бюджетної установи, якій підпорядковані інші бюджетні установи.

У разі коли в бюджетній установі не утворюється бухгалтерська служба, повноваження головного бухгалтера бюджетної установи, встановлені цим Типовим положенням, поширюються на спеціаліста, на якого покладається виконання завдань та функціональних обов'язків бухгалтерської служби.

Як вбачається з посадової інструкції бухгалтера Державного закладу «Амбулаторія станції Арциз ДП «Одеська залізниця», на бухгалтера покладені функції з обслуговування грошових, товарних або культурних цінностей, з чим ОСОБА_2 ознайомлена під розпис (а.с.14-15, 100-101).

Однак, при цьому, колегія суддів звертає свою увагу на те, що, хоча з ОСОБА_2 і укладено договір про повну матеріальну відповідальність, однак, тільки на майно, яке знаходиться в її індивідуальному користуванні в період існування трудових відносин з роботодавцем (а.с.100-101).

Відповідно до п. п.1, 2 ст. 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Як передбачено п. 1 Постанови Державного комітету ради міністрів СРСР по праці та соціальним питанням секретараріату всесоюзної центральної ради професійних спілок № 447/24 от 28.12.77 «Об утверждении перечня должностей и работ, замещаемых или выполняемых работниками, с которыми предприятием, учреждением, организацией могут заключаться письменные договоры о полной материальной ответственности за необеспечение сохранности ценностей, переданных им для хранения, обработки, продажи (отпуска), перевозки или применения в процессе производства, а также типового договора о полной индивидуальной материальной ответственности», затверджено перелік посад і робіт, які заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою,організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальної відповідальності за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва (додаток N 1), а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (додаток N 2). Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність може бути укладено з працівниками, що заміщають посади або виконують роботи (додаток N 1 до цієї постанови), безпосередньо пов'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Таким чином, звільнення позивача за п.2 ст. 41 КЗпП України, є безпідставним, оскільки ОСОБА_2 не є матеріально відповідальною особою.

При цьому, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо підстав звільнення ОСОБА_2 за п.1 ст. 41 КЗпП України.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника, згідно з наказом (розпорядженням) і перевірити їх відповідність законові.

У відповідності до п. 27 Постанови встановлено, що суд вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, має виходити з характеру проступку, обставин за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

За результатами проведення комплексної ревізії фінансово-господарської діяльності Державного закладу «Амбулаторія станції Арциз Державного підприємства «Одеська залізниця» за період з 01.11.2013 р. по 01.05.2015 р. виявлені недоліки у фінансово - господарській діяльності підприємства (а. с. 51 - 96), у зв»язку з чим складено акт службового розслідування № 1 від 06.03.2015 року (а.с.23).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у достатньому обсязі не перевірив вказаних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, наданим доказам не дав належної правової оцінки в сукупності та їх взаємному зв»язку, належним чином не перевірив протиріччя та суперечності наданих сторонами доказів у справі, та ухвалив помилкове рішення про задоволення позову, у зв'язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись п.2ч.1 ст.307, п.1,2, ст. 309 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Державного закладу «Амбулаторія станції Арциз Державного підприємства «Одеська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 16 липня 2015 року скасувати, постановити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного закладу «Амбулаторія станції Арциз Державного підприємства «Одеська залізниця» про поновлення на роботі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді Н.В.Комаровська

В.Д.Коротков