У Х В А Л А

12 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 червня 2016 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 травня 2016 року та рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» Соловйової Наталії Анатоліївни до ОСОБА_4, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

в с т а н о в и л а :

Голосіївський районний суд м. Києва рішенням від 29 лютого 2016 року відмовив у задоволенні позову ПАТ «Банк «Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк «Форум» Соловйової Н.А.

Апеляційний суд м. Києва рішенням від 11 травня 2016 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором від 19 лютого 2008 року в сумі 135 тис. 939 доларів США 76 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 27 березня 2014 року складає 1 млн 450 тис. 762 грн 71 коп. звернув стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, шляхом її продажу на прилюдних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; в іншій частині позову відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 7 червня 2016 року відмовив ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

У вересні 2016 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4, в інтересах якого діє представник ОСОБА_5, із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 червня 2016 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 травня 2016 року та рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» та статті 264 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а також з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи свої доводи заявник послався на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2014 року, 12 серпня, 16 вересня, 7 жовтня 2015 року, 13 квітня, 11 травня, 15 червня, 6, 13, 20 і 27 липня 2016 року, дві ухвали цього ж суду від 23 вересня 2015 року та п'ять ухвал від 21 жовтня 2015 року, а також постанови Верховного Суду України від 27 травня і 2 грудня 2015 року, 8 червня 2016 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції, який оцінивши належним чином докази та ураховуючи фактичні обставини справи і вимоги Закону України Про іпотеку» задовольнив частково позовні вимоги банку й звернув стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив про те, що у зв'язку з не виконанням позичальником у повному обсязі взятих на себе зобов'язань за кредитним договором наявні підстави для задоволення вимог кредитора. Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Крім того, банк звернувся до суду із зазначеним позовом в межах строку позовної давності.

Ухвалами від 12 лютого 2014 року, 21 жовтня 2015 року (справа № 6-20569св15), 20 липня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував ухвалені у справах рішення та передав справи на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справ, а саме чи сплила позовна давність, за який період підлягає стягненню заборгованість, чи використано позивачем передбачену договором процедуру реалізації іпотечного майна, наявність підстав для застосування строків позовної давності.

Крім того, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2014 року постановлено в справі з іншим предметом і підставами позову, ніж у справі, яку просить переглянути заявник.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 серпня, 16 вересня, 23 вересня (справа № 6-17159св15), 23 вересня (справа № 6-19638св15), 7 жовтня, 21 жовтня (справа № 6-10556св15), 21 жовтня (справа № 6-15237св15), 21 жовтня (справа № 6-8888св15), 21 жовтня (справа № 6-20776св15) 2015 року, 6, 13 і 27 липня 2016 зазначено, що Верховний Суд України у постановах від 13 травня 2015 року (справа № 6-63цс15), 27 травня 2015 року (справа № 6-61цс15), 7 жовтня 2015 року (справа № 6-1935цс15) і 8 червня 2016 року (6-1239цс16) сформував правовий висновок щодо застосування статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», згідно з яким встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку». Встановивши, що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справ, а саме початкову ціну предмета іпотеки для подальшої його реалізації, суд касаційної інстанції на підставі статті 338 ЦПК України рішення судів попередніх інстанцій скасував, а справи направив на новий розгляд.

У судових рішеннях, наданих заявницею на підтвердження підстави для перегляду судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

В ухвалах від 13 квітня, 11 травня і 15 червня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивачі звернулись до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в межах строку позовної давності.

У зазначених судових рішеннях та у судовому рішенні, яке заявник просить переглянути, суд касаційної інстанції дійшов однакових висновків щодо застосування строку позовної давності.

У постановах від 27 травня 2015 року (справа № 6-61цс15) і 8 червня 2016 року (справа № 6-1239цс16) Верховний Суд України виклав правовий висновок про те, що в силу статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Висновок суду касаційної інстанції в ухвалі, яку просить переглянути заявниця, не суперечить правовому висновку, викладеному у зазначених постановах Верховного Суду України.

У постанові від 2 грудня 2015 року (справа № 6-895цс15) Верховний Суд України виклав правовий висновок, що за змістом статті 257, частини другої статті 264, частин четвертої, п'ятої статті 267 ЦК України, частини першої статті 118, частини першої статті 122 ЦПК України перебіг позовної давності шляхом пред'явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема статей 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подача позову з недодержанням правил підсудності.

Висновок суду касаційної інстанції в ухвалі, яку просить переглянути заявник, не суперечить правовому висновку викладеному у зазначеній постанові Верховного Суду України, оскільки в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 червня 2016 року та у справі, за результатами перегляду якої Верховним Судом України прийнято надану для порівняння постанову, наявні різні фактичні обставини.

Крім того, зазначену постанову прийнято у справі з іншим предметом спору та підставами позову ніж у справі, яку просить переглянути заявник.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, від імені якого діє представник ОСОБА_5, обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» Соловйової Наталії Анатоліївни до ОСОБА_4, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення за заявою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 червня 2016 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 травня 2016 року та рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук