АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/264/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ТОВ «Епіцентр К» на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ТОВ «Епіцентр К» про поновлення строку звернення до суду, зміну формулювання причин звільнення, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки здійснення розрахунку заробтної плати та виплати моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Епіцентр К» про поновлення строку звернення до суду, зміну формулювання причин звільнення, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки здійснення розрахунку заробтної плати та виплати моральної шкоди, мотивуючи тим, що він, відповідно до наказу № 524/к1-п від 17.10.2011 року, перебував у трудових відносинах з ТОВ «Епіцентр К» та працював на посаді водія міжнародних перевезень.

Останнім часом у нього став погіршуватися стан здоровя, про що він неодноразово повідомляв відповідачу та у звязку із чим, написав заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням. Однак відповідач звільнив його за прогул без поважних причин, про що він дізнався із позовної заяви ТОВ «Епіцентр К» до нього про відшкодування шкоди, не здійснивши з ним розрахунку по заробітній платі, не виплатив добові та компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки та не видав трудову книжку.

Просив суд поновити йому строк звернення до суду з даним позовом; визнати формулювання причини звільнення його по п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин незаконним; зобовязати відповідача змінити формулювання причини його звільнення в наказі про звільнення № 54/Тд-п від 12.06.2015 та трудовій книжці, вказавши «звільнений з 12.06.2015 року за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням»; зобовязати відповідача виплатити йому заробітну плату в розмірі 8177,76 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з моменту звільнення, з 15.06.2015 року по 12.11.2015 року в розмірі 27524,52 грн.; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судові витрати на оплату правової допомоги в сумі 1705,20 грн.

Рішенням Канівського міськрайонного суду від 12 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_6 строк звернення до суду з позовом до ТОВ «Епіцентр К»» про зміну формулювання причин звільнення, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки здійснення розрахунку заробітної плати та виплати моральної шкоди.

Визнано незаконним формулювання причини звільнення ОСОБА_6 з 15.06.2015 з посади водія автотранспортних міжнародних перевезень в наказі ТОВ «Епіцентр К» № 54/Тд-п від 12.06.2015 «звільнити за прогули без поважних причин згідно з п.4 ст.40 КЗпП України» та змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_6 на «звільнити на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням».

Зобовязано ТОВ «Епіцентр К» внести в наказ № 54/Тд-п від 12.06.2015 про звільнення та трудову книжку ОСОБА_6 відомості про зміну формулювання причин звільнення з роботи, а саме з зазначенням підстави звільнення « ст. 38 КЗпП України за власним бажанням».

Стягнуто з ТОВ «Епіцентр К» на користь ОСОБА_6 належну при звільненні суму заробітної плати в розмірі 8177,76 грн. за відрахуванням податків та обовязкових платежів до бюджету та фондів.

Стягнуто з ТОВ «Епіцентр К» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки здійснення розрахунку належних при звільненні сум заробітної плати з 15.06.2015 до 12.11.2015 в розмірі 27524,52 грн. за відрахуванням податків та обовязкових платежів до бюджету та фондів.

Стягнуто з ТОВ «Епіцентр К» на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та судові витрати на оплату правової допомоги в сумі 1534,68 грн.

Стягнуто з ТОВ «Епіцентр К» на користь держави судовий збір в сумі 438,48 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Епіцентр К» - ОСОБА_7, посилаючись на те, що висновки суду в рішенні не відповідають обставинам справ, а обставини, що мають значення для справи дослідженні не повністю, внаслідок чого судом постановлено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 повністю.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення по наступним мотивам.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини: позивач прийнятий на роботу до відповідача на посаду водія наказом № 524/к1-п від 17.10.2011 року та наказом № 152/к1-п від 30.04.2012 року його переведено на посаду водія міжнародних перевезень з покладенням на нього обовязків експедитора з повною матеріальною відповідальністю. Наказом № 54/Тд-п від 12.06.2015 року позивач звільнений з посади водія за прогул без поважних причин по п. 4 ст. 40 КЗпП України. Оцінивши наявні у справі докази суд прийшов до висновку про порушення відповідачем процедури звільнення не відібрано пояснення у порушника, та до висновку про поважність причин не виходу на роботу 10.06.2015 року невихід в звязку з лікуванням. В звязку з цим суд вважає, що підстави звільнення слід змінити на звільнення за власним бажанням, про що і вказав у своєму рішенні.

Колегія вважає, що висновки суду про порушення процедури звільнення, про наявність поважних причин невиходу на роботу 1.06.2015 року та про зміну формулювання звільнення на звільнення за власним бажанням суперечать наявним у справі доказам та нормам матеріального права, факти, на які послався суд як на встановлені, наявним у справі доказами не підтверджуються в звязку з чим судове рішення підлягає скасуванню в частині визнання незаконним формулювання причини звільнення, зміни судом формулювання причини звільнення, зобовязання внести в трудову книжку відповідного запису про зміну формулювання причини звільнення та в цій частині позовних вимог необхідно винести нове рішення, яким відмовити в позові в цій частині вимог.

Із змісту позовних вимог та пояснень позивача вбачається, що підставою для задоволення позову про незаконність формулювання звільнення є неможливість явки на роботу 10.06.2015 року за станом здоров'я. На доказування такого факту позивач надав медичні документи довідки, копію та оригінал амбулаторної карти хворого.

Судом першої інстанції встановлено і сторонами не оспорюється той факт, що починаючи з 7.04.2015 року і по даний час позивач на роботу до відповідача не виходив. Однак відповідно до змісту наказу звільнення № 54/Тд-п від 12.06.2015 року позивач звільнений з посади водія за прогул без поважних причин лише за невихід на роботу 10.06.2015 року і саме на цю дату необхідно встановити причини невиходу ОСОБА_6 на роботу.

Колегією апеляційного суду у судовому засіданні досліджено оригінал медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_6 і встановлено, що під час відвідування ним 29.05.2015 року лікаря, він дійсно був обстежений, проте лікування йому не призначалося, на відміну від інших записів, зокрема згідно записів від 15.05.2015 року та 11.06.2015 року.

Таким чином посилання суду першої інстанції на призначення позивачу лікування в період з 29.05.2015 року по 10.06.2015 року і що цей факт перешкоджав йому з'явитися на роботу не ґрунтується на наявних у справі доказах, суд першої інстанції послався на запис у медичній карті про призначення лікування, якого фактично не призначалося.

У засідання колегії 27.01.2016 року ОСОБА_6 дав пояснення, що він в період з 29.05.2015 року по 10.06.2015 року знаходився дома, виконував звичну домашню роботу, самостійно на прийом до лікаря приїздив із села де проживає до лікарні у райцентрі у квітні, травні, червні 2015 року.

Таким чином із пояснень позивача, наданої медичної документації не вбачається перебування позивача в такому стані, що робить неможливим його явку на роботу або робить неможливим його спілкування в телефонному режимі, в режимі поштових кореспонденцій із роботодавцем. Укладений між сторонами трудовий договір відповідно до вимог чинного трудового законодавства передбачає взаємні права і обовязки роботодавця і працівника, зокрема і обовязок взаємно інформувати одне одного про наявність перешкод до виконання роботи як зі сторони роботодавця, так і працівника. Однак, як вбачається із пояснень позивача, він не мав наміру після залишення ним робочого місця 7.04.2015 року спілкуватися із своїми роботодавцями, на отриману ним і членами його сім'ї кореспонденцію роботодавця не мав наміру відповідати. За таких обставин відібрати пояснення у нього про причини відсутності на роботі роботодавець фізично не мав можливості.

Виходячи із встановлених фактів, причина невиходу ОСОБА_6 на роботу 10.06.2015 року по стану здоров'я не підтверджується належними та допустимими доказами і тому вважати формулювання звільнення незаконним підстав не вбачається. Відсутність пояснення порушника при тих обставинах, що він не бажає його надавати, не є підставою для визнання формулювання звільнення незаконним.

Таким чином в позові в цій частині слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Зобовязуючи відповідача змінити формулювання звільнення на звільнення за власним бажанням, суд в порушення ст. 215 ЦПК України не вказав у рішенні мотивів і підстав для такого висновку.

Переглядаючи судове рішення в цій частині, слід виходити із вимог трудового законодавства про те, що для звільнення за власним бажанням необхідно виконати ряд умов працівнику слід подати заяву відповідного змісту, отримати рішення роботодавця про згоду на таке звільнення із зазначенням дати звільнення, яка відповідно до діючого законодавства може бути встановлена в термін до двох неділь після подачі заяви працівником. При невиконанні таких умов звільнення не вважається за власним бажанням. У засіданні колегії досліджено оригінал трудової книжки ОСОБА_6 і встановлено, що він не менше трьох разів звільнявся за власним бажанням, а сам він пояснив колегії процедуру звільнення за власним бажанням, тобто він обізнаний із такою процедурою.

За відсутності заяви ОСОБА_6 та рішення адміністрації роботодавця, зобовязати в судовому порядку змінити формулювання звільнення на звільнення за власним бажанням законом не передбачено, тому в позові в цій частині слід відмовити за відсутністю правових підстав.

Підстав для скасування чи зміни судового рішення в іншій частині не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ТОВ «Епіцентр К» на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ТОВ «Епіцентр К» про поновлення строку звернення до суду, зміну формулювання причин звільнення, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки здійснення розрахунку заробтної плати та виплати моральної шкоди задовольнити частково, рішення суду змінити.

Скасувати рішення в частині визнання незаконним формулювання причини звільнення, зміни формулювання звільнення, зобовязання відповідача внеснти зміни в наказ про звільнення та трудову книжку ОСОБА_6

В позові ОСОБА_6 про визнання незаконним формулювання причин звільнення по п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважих причин, зобов'язання змінити формулювання причин звільнення на звільнення за власним бажанням та внесення відповідних змін в наказ та трудову книжку відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення колегії та рішення суду набувають законної сили з моменту проголошення рішення колегії та можуть бути оскаржені в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :