Справа № 350/161/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2534/2016
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г.В. Г. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Шемрай Н.Б.

сторін: представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідачки ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Рожнятівського районного суду від 26 жовтня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

05.02.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона є власником домоволодіння, яке знаходиться у с. Верхній Струтин по вул. С.Стрільців, 59, Рожнятівського району. Крім неї, у цьому будинку зареєстровані її сини ОСОБА_7 та ОСОБА_8, , невістка ОСОБА_5 відповідачка по справі, а також онуки: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У 2000 році її син ОСОБА_7 одружився з ОСОБА_5, з того часу остання проживає в її будинку. Однак проживання разом з відповідачкою в одному будинку стало зовсім нестерпним, так як остання агресивно ставиться до неї, вчиняє постійні сварки, ображає її нецензурними словами, виганяє з будинку, наносить побої, перешкоджає у користуванні будинком, господарськими спорудами, побутовою технікою та речами повсякденного вжитку. Чинить перешкоди у спілкуванні з її дітьми, онуками та сусідами, не впускає їх у будинок, проганяє з подвіря, ображає нецензурними словами.

Така поведінка відповідачки призвела до погіршення стану її здоровя, а саме через постійні стреси та душевні хвилювання у неї піднімається артеріальний тиск, виникли проблеми із серцем.

З приводу неправомірних дій відповідачки вона неодноразово зверталася з заявами до голови Вехньострутинської сільської ради та до працівників Рожнятівського РВ УМВС, за результатами розгляду яких до відповідачки були вжиті передбачені законом заходи впливу.

На даний час відповідачка перейшла тимчасово жити у інше житло, однак часто навідується до неї та продовжує обзивати, питає коли вона вже помре, чим порушує її право на вільне користування приватною власністю.

Просила задовольнити позов. Виселити ОСОБА_5 з житлового будинку, який належить ОСОБА_2, який знаходиться по вул.Січових Стрільців,59 в с.Верхній Струтин, Рожнятівського району, Івано-Франківської області та зняти відповідачку з реєстрації в ньому.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 26.10.2016 року позовні вимоги задоволено. Виселено ОСОБА_5 з житлового будинку, який знаходиться по вул.Січових Стрільців,59 в с.Верхній Струтин, Рожнятівського району, Івано-Франківської області та належить ОСОБА_2. Дане рішення є підставою для зняття ОСОБА_5 з реєстрації у належному ОСОБА_2 житловому будинку.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначила, що причиною виселення її з спірного будинку є те, що ніби-то вона постійно створює неможливі умови для проживання для позивача, систематично порушує правила соціалістичного співжиття, робить неможливим для інших проживання в будинку. Проте, вказані обставини не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, не підтверджені жодними доказами, внаслідок чого суд першої інстанції необгрунтовано дійшов таких висновків.

В даному будинку вона проживає разом із своїм чоловіком та двома неповнолітніми дітьми з 2000 року. З того часу, як вийшла заміж за ОСОБА_8 сина позивачки. Тому за попередньою згодою позивачки вселилися на частину житлового будинку, який їй належить, та зареєструвалися разом з дітьми. Дану обставину визнала ОСОБА_2

Зазначені обставини щодо законності та правомірності вселення в житловий будинок ОСОБА_2 в судовому засіданні фактично не розглядались.

Зазначила, що сварки між сторонами почали виникати в 2015 році, коли приїхала дочка позивачки ОСОБА_4, яка намагалась створити умови, за яких вони не могли проживати в житловому будинку позивача.

Судом першої інстанції з приводу підстав для виселення, передбачених ст.116 ЖК України, не були належним чином досліджені докази. При цьому, суд однобічно та упереджено по відношенню до відповідача ухвалив рішення, яке не грунтується на вимогах Конституції України та актів законодавства.

Вона часто виїжджає на сезонні роботи, оскільки утримує свою сімю, чоловік ніде не працює. З цієї причини пропустила засідання суду, на якому було ухвалено оскаржуване рішення. Тому вважає, що незначні порушення, а також порушення, що є такими лише на думку окремих осіб у силу їх субєктивного сприйняття, продиктованого певним ставленням до правопорушника чи властивостями характеру, не повинні спричиняти виселення. Для виселення за цією підставою необхідно встановити систематичність протиправних дій і безрезультатність застосування до правопорушника заходів попередження і громадського впливу.

Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, представників позивачки, відповідачку та її представника, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 є власником домоволодіння, яке знаходиться у с. Верхній Струтин по вул. С.Стрільців, 59, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду від 30 листопада 2015 року (а.с.8), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9-10).

У належному позивачці будинку зареєстровані та проживають її сини ОСОБА_7, ОСОБА_8, невістка ОСОБА_5, онуки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, що підтверджено довідкою №1248, виданою Верхньострутинською сільською радою 23 грудня 2015 року (а.с.11) та актом обстеження матеріально - побутових умов проживання позивачки (а.с.12).

Із висновками суду у частині задоволення позовних вимог про виселення відповідачки без надання іншого житлового приміщення колегія суддів погодитися неможе.

ОСОБА_4 та ОСОБА_11 неодноразово зверталася з заявами в Рожнятівське відділення поліції з приводу неправомірних дій відповідачки по відношенню до них.

Із такими заявами пзивачка, яка є власником житла, про вчинення відповідачкою щодо неї неправомірних дій, не зверталась.

За змістом ч. 1 ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім"ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Згідно п.17 із змінами Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Отже, законом визначено, що виселення з житлового будинку може відбутись лише тоді, коли заходи запобігання та громадського впливу виявились безрезультатними. Тобто, відповідачка повинна була бути офіційно попереджена про недопустимість протиправної поведінки в подальшому та можливість її виселення.

Відповідно до правил ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом не встановлено, коли саме відповідачка вчиняла противоправні дії щодо позивачки, які саме неправомірні дії вона вчиняла, за які і коли до неї вживались заходи громадського впливу, коли їїї попереджено про припинення негативної поведінки по відношенню до позивачки.

Із поданих суду прешої інстанції, повідомлень Рожнятівського відділення поліції, які судом першої інстанції покладено в основу судового рішення про виселення, зазначені обставини встановити неможливо, оскільки конкретної інформації вони не містять (а.с., а.с. 57-59).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позов слід задовольнити, ОСОБА_5 виселити з належного ОСОБА_2 житлового будинку.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314,316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 26 жовтня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 про виселення ОСОБА_5 із житлового будинку № 59 по вул. Січових Стрільців у с. Верхній Струтин, Рожнятівського району, без надання іншого житла, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий П.І. Проскурніцький

Судді: М.Д. Горейко

ОСОБА_12