АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

09 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Левенця Б.Б., Лапчевської О.Ф.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві Диких Олексія Олександровича та державного виконавця Печерського районного управління юстиції в м. Києві ТрухановськогоОлександра Дмитровича, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року ОСОБА_1, посилаючись на порушення державними виконавцями відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві (далі - ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві) порядку реалізації майна, на яке звернено стягнення, звернулася до суду зі скаргою, уточненою в подальшому, та просила скасувати у виконавчому провадженні ВП 32892746 Акт державного виконавця Трухановського О.Д. про реалізацію арештованого майна від 14 травня 2014 року та постанову головного державного виконавця Диких О.А. від 25 червня 2014 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Скарга мотивована тим, що у зв'язку із зупиненням реалізації арештованого майна на підставі рішення суду, повторні прилюдні торги не проводились. Однак, не зважаючи на те, що повторні прилюдні торги не проводились, державним виконавцем складено Акт про реалізацію арештованого майна.

Зазначила, що постановою про передачу майна стягувачу, яка оскаржується, грубо порушуються майнові права іпотекодавця та кредитора по основному зобов'язанню.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року скасовано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано постанову державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві Диких О.О. від 25 червня 2014 у виконавчому провадженні ВП 32892746 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2011816/11 виданого 28 листопада 2011 Печерським районним судом м. Києва, яким стягувача АБ «Укргазбанк» визнано покупцем арештованого майна (предмета іпотеки): чотирикімнатної квартири АДРЕСА_2 в м. Києві та належить ОСОБА_1 на праві власності. В іншій частині скарги - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій посилалась на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Вказувала, що враховуючи наявність ухвали Печерського районного суду м.Києва від 08.11.2012, якою зупинено реалізацію арештованого майна, повторні торги не могли відбутися з огляду на заборону судом реалізації предмету іпотеки. Даних, які б свідчили про поновлення державним виконавцем виконавчих дій в цій частині, досліджені матеріали виконавчого провадження не містять. Однак всупереч викладеному, акт державного виконавця складено за результатами прилюдних торгів від 09.11.2012 року, на яких чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 не реалізовувалась.

Акт про реалізацію предмету іпотеки видано із порушенням ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», а постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу складена через місяць після складання оскаржуваного акту.

Посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права та незаконність ухвали, з урахуванням уточнень, просила ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року в частині відмови у задоволенні скарги скасувати та ухвалити нову про задоволення вимог скаржника щодо скасування акту державного виконавця, а в іншій частині залишити ухвалу без змін.

Також, не погоджуючись з ухвалою суду в частині задоволених вимог, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» оскаржило її в апеляційному порядку.

Посилаючись на те, що питання про скасування постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, просив ухвалу в частині задоволення скарги скасувати та ухвалити в цій частині нову про відмову у задоволенні таких вимог.

Порушення судом норм процесуального права мотивовано тим, що неповне з'ясування судом обставин справи призвело до помилкового висновку про те, що на час проведення прилюдних торгів виконавче провадження було зупинено. Зазначав, що зупинення виконавчого провадження не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця. Наявність ухвали суду про зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа не зупиняє виконавче провадження, а є обставиною, що зумовлює зупинення виконавчого провадження державним виконавцем у передбачений законом спосіб.

Крім того, посилався на те, що постанова про передачу майна стягувачу винесена державним виконавцем після оформлення стягувачем права власності на це майно. Оскільки скарга ОСОБА_1 в частині скасування постанови мотивована тим, що вказаною постановою про передачу майна стягувачу грубо порушуються її майнові права іпотекодавця та кредитора по основному зобов'язанню, тому до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред'явлення позову.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2011 року, що набрало законної сили, у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 в розмірі 739 444,16 доларів США та 1 558 931,03 гривень за кредитним договором № 070404/1 від 07.04.2004 року звернуто стягнення на предмет іпотеки: чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, шляхом проведення прилюдних торгів (т. 1, а.с. 124-127).

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Розглядаючи скарги на дії державного виконавця, пов'язані з реалізацією іпотечного майна, суд повинен перевірити їх відповідність як положенням Закону України «Про виконавче провадження», так і відповідним положенням Закону України «Про іпотеку» та Тимчасовому положенню про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (з наступними змінами).

За змістом статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині 8 статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Рухоме майно, вартість якого не перевищує сто п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, товари побутового вжитку, а також інше рухоме майно (у разі, якщо стягувач не заперечує проти цього) реалізуються на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах).

Наказом Мін'юсту України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 було затверджено Тимчасове положення, яке визначає умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, підприємств як цілісного майнового комплексу, інших приміщень, земельних ділянок, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення відповідно до чинного законодавства, а також розрахунків за придбане майно.

Разом із тим, питання продажу іпотечного майна врегульовано й Законом України «Про іпотеку», пунктами 1, 2 розділу VI «Прикінцеві положення» якого чітко визначено, що Закон набирає чинності з 1 січня 2004 року. Законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить Закону.

Стаття 41 Закону України «Про іпотеку» зазначає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до вимог частини 8 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює примусове звернення стягнення на предмет іпотеки з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Пункт 1.4 Тимчасового положення прямо вказує, що організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку».

Згідно пункту 3.1. Тимчасового положення орган державної виконавчої служби укладає із спеціалізованою організацією договір, яким доручає реалізацію майна спеціалізованій організації.

Спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна (п. 3.11).

Відповідно до статті 43 Закону України «Про іпотеку» не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України «Про іпотеку», прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною.

Якщо жоден учасник не зареєструвався або у разі якщо предмет іпотеки не був проданий, прилюдні торги визнаються такими, що не відбулися (ч. 4 ст. 45).

За результатами проведення прилюдних торгів і продажу предмета іпотеки складається протокол, який підписується уповноваженим представником організатора прилюдних торгів та покупцем предмета іпотеки (ч. 5 ст. 45).

У разі, якщо прилюдні торги не відбулися у зв'язку з відсутністю покупців чи жоден з покупців не запропонував ціну, вищу за стартову ціну лота, то організатор торгів у триденний термін повідомляє про це державного виконавця (п.7.1 Тимчасового положення у редакції чинній на час проведення прилюдних торгів).

Судом встановлено, що 05.06.2012 року постановою старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві Позняк Н.В. відкрито виконавче провадження № 32892746 з виконання виконавчого листа № 2-1816/11, виданого Печерським районним судом м. Києва 28.11.2011 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки - АДРЕСА_1 у м. Києві, шляхом проведення прилюдних торгів (т. 3 а.с. 28).

05.06.2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та 19.07.2012 року складено акт опису та арешту майна - чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 у м. Києві, та належить ОСОБА_1

Вартість майна боржника визначена державним виконавцем на підставі звіту суб'єкта оціночної діяльності - ТОВ «Оціночна компанія «ВЕГА» від 08.08.2012 у розмірі 2 691 500 грн. без урахування ПДВ.

Згідно повідомлення ТОВ «ТД ЕлітСервіс» № 3693 від 04.10.2012 року прилюдні торги з реалізації арештованого майна (предмета іпотеки), яке належить ОСОБА_1, переданого на реалізацію згідно Договору № 26-0270/12 від 10 вересня 20112 року, призначені на 04 жовтня 2012 року, відповідно до абз. 4 ст. 45 Закону України «Про іпотеку» не відбулись (т. 3, а.с. 21).

12 жовтня 2012 року державним виконавцем відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» була проведена уцінка вищевказаного нерухомого майна про що було складено акт про уцінку майна (т. 3, а.с. 19).

Постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, визначення державним виконавцем вартості, оцінки майна боржника, на підставі звіту суб'єкта оціночної діяльності, дії державного виконавця щодо уцінки нереалізованого на перших прилюдних торгах майна та Акт про уцінку майна, оскаржувалися ОСОБА_1 в судовому порядку.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2012 року встановлено, що оскаржувані рішення та дії були прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і права заявника не було порушено (т. 2, а.с. 42).

З матеріалів справи вбачається, що 22.10.2012 року ТОВ «ТД Еліт Сервіс» направило начальнику ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві, боржнику - ОСОБА_1, стягувачу - ВАТ АТ «Укргазбанк» повідомлення про призначення повторних прилюдних торгів на 09.11.2012 року об 11.00 за адресою: м. Києві, вул. Причальна, 11. Вказане повідомлення опубліковано на сайті 22.10.2012 о 18.05 (т. 3, а.с. 17-18).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, що другі прилюдні торги не проводились, оскільки такі доводи спростовуються письмовими доказами наявними у матеріалах справи.

З копії матеріалів виконавчого провадження (т. 3, а.с. 4-154) вбачається, що 09.11.2012 року ТОВ «ТД ЕлітСервіс» надіслало на адресу ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_1 та ВАТ АТ «Укргазбанк» повідомлення № 4297 від 09.11.2012 року про те, що прилюдні торги з реалізації арештованого майна (предмета іпотеки), яке належить ОСОБА_1, а саме: чотирикімнатна квартира АДРЕСА_2, переданого на реалізацію згідно Договору № 26-0270/12 від 10 вересня 20112 року, призначені на 09 листопада 2012 року, відповідно до абз. 4 ст. 45 Закону України «Про іпотеку» не відбулись (т. 3, а.с. 76).

Направлення державному виконавцю повідомлення, а не протоколу, передбачено пунктом 7.2 Тимчасового положення, відповідно до якого, якщо прилюдні торги не відбулися у зв'язку з відсутністю покупців чи жоден з покупців не запропонував ціну, вищу за стартову ціну лота, то організатор торгів у триденний термін повідомляє про це державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» у разі оголошення других прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

З матеріалів справи вбачається, що іпотекодержатель виявив своє бажання придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

14 травня 2014 року державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві складено Акт про реалізацію арештованого майна (т. 3, а.с. 14).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, що на час проведення прилюдних торгів, які були призначені на 09.11.2012 року, було зупинено виконавче провадження, є необґрунтованими.

Як встановлено судом, за день, що передував дню прилюдних торгів, а саме 08.11.2012 року Печерським районним судом м. Києва, з метою недопущення негативних наслідків та порушення прав скаржника, на час розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, зупинено реалізацію арештованого майна - АДРЕСА_2 у м. Києві (т. 1, а.с. 201).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ПАТ АБ «Украгазбанк», що ухвала суду про зупинення реалізації арештованого майна не зупиняє виконавче провадження, оскільки зупинення виконавчого провадження є повноваженнями державного виконавця.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» зупинення судом реалізації арештованого майна є обставиною, що зумовлюють зупинення виконавчого провадження.

При цьому, зупинення виконавчого провадження відбувається на підставі вмотивованої постанови державного виконавця у порядку і строки визначеними ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

А відповідно до ч. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зупинення виконавчого провадження може бути оскаржена у десятиденний строк в порядку, встановленому цим Законом.

Матеріали виконавчого провадження, які наявні у справі (т. 3, а.с. 4-154), не містять постанови державного виконавця про зупинення виконавчого провадження на підставі ухвали суду від 08.11.2012 року.

Також колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ПАТ АБ «Украгазбанк» щодо помилкового висновку суду про скасування постанови про передачу майна стягувачу.

Звертаючись до суду зі скаргою ОСОБА_1 зазначила, що постановою про передачу майна стягувачу, грубо порушуються майнові права іпотекодавця та кредитора по основному зобов'язанню.

У постанові № 6-174цс12, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктом 1 ст. 355 ЦПК України, Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в указаному Міністерстві 2 листопада 1999 року за № 745/4038.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо підстав скасування постанови державного виконавця про передачу майна боржнику, оскільки на час постановлення державним виконавцем оскаржуваної постанови вже існував Акт державного виконавця про реалізацію арештованого майна.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що 03.07.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, на підставі Акту державного виконавця про реалізацію арештованого майна, затвердженого начальником ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві посвідчено свідоцтво про належність ПАТ АБ «Укргазбанк» на праві власності чотирикімнатної АДРЕСА_2 у м. Києві (т. 4, а.с 78).

Враховуючи, що судом не повно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг ОСОБА_1 та ПАТ АБ «Украгазбанк», щодо порушення судом норм процесуального права при вирішенні цього питання.

Оскільки рішення державного виконавця, що оскаржуються, пов'язані з реалізацією арештованого майна, то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред'явлення позову, у зв'язку з чим ухвала суду у частині задоволення скаргу на дії державного виконавця підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову у задоволенні цих вимог.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», в інтересах якого діє ОСОБА_7, - задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року в частині скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського РУЮ у м. Києві Диких Олексія Олександровича від 25.06.2014 у виконавчому провадженні ВП 32892746 при примусовому виконанні виконавчого листа № 201816/11, виданого 28.11.2011 Печерським районним судом м. Києва, скасувати, в задоволенні скарги в цій частині відмовити.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/19636/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/402/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Маскаленко К.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.