Справа № 684/745/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

12 грудня 2016 року

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Галиш І.Б.

при секретарі Білань Г.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Стара Синява цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія ОСОБА_3» про захист прав споживачів, визнання недійсним договору та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія ОСОБА_3» про захист прав споживачів, визнання недійсним договору та стягнення коштів.

В обґрунтування вимог посилається на те, що 14 вересня 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу № 1226, згідно з яким ТОВ «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» зобовязалося придбати та передати йому на умовах фінансового лізингу в користування транспортний засіб Шкода Рапід, а позивач зобовязався до отримання предмету лізингу сплатити передбачені договором платежі, прийняти предмет лізингу та періодично сплачувати за його користування лізингові платежі та інші платежі, передбачені умовами договору. На виконання умов договору фінансового лізингу позивачем було сплачено 40000 грн., а відповідачем було розяснено, що автомобіль Шкода Рапід буде доставлено протягом трьох днів з моменту підписання договору. Однак, вказаний автомобіль не було доставлено відповідачем. А тому, позивач вважає, що умови укладеного між ним та відповідачем договору фінансового лізингу № 1226 не відповідають діючому законодавству та обмежують його права як споживача. Крім того, договір є нікчемний, оскільки не був нотаріально посвідчений. Тому позивач просить визнати недійсним вищевказаний договір фінансового лізингу та стягнувши з відповідача сплачені ним за договором кошти в розмірі 40000 грн.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали із врахуванням уточнень, просили їх задовольнити з підстав, вказаних у позові.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заперечення проти позову, в якому справу просить розглянути без його участі. Вимоги позивача не визнає повністю, вважає їх безпідставними та посилається на те, що діяльність з непрямого лізингу не підлягає ліцензуванню та вимога щодо обовязкового нотаріального посвідчення договору лізингу в діючому законодавстві відсутня. А тому, умови договору, укладеного з позивачем, є справедливими, при укладенні договору позивачу зі сторони товариства була надана повна і достовірна інформація про послуги, які йому надаватимуться.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14 вересня 2016 року між ТОВ «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» та позивачем ОСОБА_1 був укладений договір фінансового лізингу №1226, предметом якого є транспортний засіб Шкода Рапід.

Відповідно до умов додатку 1 до вищевказаного договору вартість предмета лізингу на момент підписання договору становить 400000,00 грн., авансовий платіж 50% вартості предмета лізингу, щомісячний авансовий платіж 626,57 дол. США; комісія за організацію угоди 1503,76 дол. США (10% вартості предмета лізингу); комісія за передачу предмета лізингу 451,13 дол. США (3% вартості предмета лізингу); термін поставки предмета лізингу 30 днів; курс долара на дату підписання договору 26.60.

Згідно з п.3.1.1 ст.3 Договору, укладеного між сторонами, лізингодавець зобовязаний придбати предмет лізингу, який визначений лізингоодержувачем, в порядку та на умовах даного Договору та інших письмових домовленостей між сторонами.

Відповідно до вимог п.3.3.1, п.3.3.2, п.3.3.3 ст.3, вищевказаного Договору, лізингоодержувач зобовязаний до отримання предмета лізингу, на умовах та у порядку, передбаченими Договором, сплатити, передбачені даним Договором платежі; прийняти і належним чином використовувати предмет лізингу за його призначенням та у встановлені терміни і в повному обсязі сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов даного Договору.

Пунктом 4.1. Договору фінансового лізингу від 14.09.2016 року № 1226 визначено, що лізингодавець передає у користування предмет лізингу лізингоодержувачу не пізніше 30 робочих днів з дати отримання на поточний рахунок лізингодавця наступних платежів: комісії за організацію угоди; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, оплатити різницю до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.4 ст.9 даного Договору з урахуванням умов, викладених в п.1.7 ст.1 Договору.

Згідно з вимогами п.10.3 Договору, на момент його укладення попередній розмір щомісячного періодичного платежу, у разі залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, становить 234,10 доларів США, що еквівалентно 6227,06 грн.

На виконання умов даного договору позивач ОСОБА_1, згідно з квитанцією № 0.0.616681276.1 від 14.09.2016 року на користь відповідача було перераховано кошти в сумі 40000.00 грн., які пунктом 9.1 Договору лізингу визначені як комісія за організацію угоди.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України "Про фінансовий лізинг", істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

В свою чергу згідно із ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.

Згідно із ст.799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу № 1226 від 14.09.2016 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія ОСОБА_3», не був нотаріально посвідчений.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 16.12.2015 року у справі № 6-2766цс15, висновки якого, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Відповідно до частини п'ятої цієї норми, у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону).

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

За змістом ст. 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

В Договорі фінансового лізингу №1226, укладеному 14 вересня 2016 року між сторонами, відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару.

Аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу дає підстави дійти висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі неналежної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.

Окрім того, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Надаий представником відповідача лист Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 22.03.2016 року № 2168/16-8 не можуе буди прийнятий судом до уваги, оскільки в ньому викладена позиція щодо діяльності ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», яке не є стороною у справі, наведене в листі стосується виключно суб»єкта звернення і не є офіційним роз»ясненням Нацкомфінспослуг.

Наведені вище обставини в своїй сукупності свідчать про наявність підстав для визнання укладеного між сторонами договору недійсним.

Разом з тим, у ч.ч. 2, 3 ст. 216 ЦК України зазначено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а винна сторона зобовязана відшкодувати іншій стороні завдані вчиненням недійсного правочину збитки.

А тому, відповідач має повернути позивачеві отримані за договором лізингу від 14.09.2016 р. № 1226 кошти в розмірі 40000.00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на те, що позивачем не було сплачено судовий збір за дві обєднаних позовних вимоги майнового та немайнового характеру, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі ст.ст. 16, 203, 215, 216, 227, 628, 799, 806-808 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України "Про фінансовий лізинг", Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 213 - 215, 218, 360-7 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір фінансового лізингу № 1226 від 14.09.2016 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія ОСОБА_3».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія ОСОБА_3» на користь ОСОБА_1 40 000 грн. (сорок тисяч гривень).

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія ОСОБА_3» на користь держави судовий збір в сумі 1102,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через Старосинявський районний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча Галиш І.Б.