РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2016 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання Гайданка Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання нікчемним споживчого кредитного договору з застосуванням наслідків його недійсності -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтувало тим, що 14.03.2013р. за правилами договору приєднання уклало з відповідачем договір, за яким надало кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування коштами 30% річних. Пунктом 1.1.7.12. Умов і Правил надання банківських послуг, який є невідємною частиною договору, встановлено, що договір діє 12 місяців з дня підписання із автоматичною пролонгацією на такий самий строк, якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами банку» складає кредитний договір. Згідно п.1.1.3.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг банк односторонньо вправі змінювати тарифи та інші невідємні частини договору, в тому числі й відсотки за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9. Умов та Правил надання банківських послуг, а згідно з п.1.1.2.3. цих Умов і Правил до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання щодо надання кредиту 8000 грн. за договором виконало повністю, а відповідач порушив ці умови договору, свої зобовязання належним чином не виконує, в тому числі передбачені пунктами 1.1.2.7., 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6., 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг тощо, в результаті чого станом на 31.10.2015р. має прострочену заборгованість у сумі 11629,35 грн., яка складається з: 7995,86 грн. тіла кредиту; 2303,52 грн. процентів; 300 грн. пені і комісій; 500 грн. - штрафу фіксованого; 529,97 грн. штрафу процентного.

За таких обставин, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 11625,35 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218 грн.

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання нікчемним цього споживчого кредитного договору із застосуванням наслідків його недійсності.

В своєму зустрічному позові посилається на те, що 14.03.2013р. він заповнив у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» бланк анкети-заяви про надання банківських послуг з приводу отримання можливого споживчого кредиту до 10000 грн. на власні потреби, де вказав лише свої анкетні дані, місце роботи, надав копії паспортних даних, реєстраційного номера платника податків, заздалегідь поклав відмітки, як обовязкову вимогу банку для направлення його заяви для розгляду по суті в головних офіс ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Дніпропетровськ. Вказував про не ознайомлення його з Умовами і Правилами банківських послуг, Тарифами, як обовязковими складовими кредитного договору, наголошуючи, що анкета-заява не містить істотних умов договору і сама по собі не може складати договір у цілому. Також зазначав про неправомірність підняття йому банком в односторонньому порядку з 01.09.2014р. відсотків за користування кредитом з 30% річних на 34.8% річних, з 01.04.2015р. на 43.2% річних, а згодом на 86,4% річних, у той час як він був співробітником ПАТ КБ «ПриватБанк» з грудня 2013 по 01.03.2015р. й отримував заробітну плату саме на свій картковий рахунок, а з 27.03.2015 по 19.11.2015 р. був за межами України. Разом з тим, зазначав про недопустимість подвійної юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення у вигляді штрафів (фіксовані, процентні), пені і комісій.

Просив визнати нікчемним споживчий кредитний договір і застосувати наслідки його недійсності та вирішити питання про судові витрати.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, однак 09.08.2016 року подала через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без її участі. В клопотанні зазначила, що первісний позов підтримує в повному обсязі, заперечує проти зустрічного позову, при вирішенні справи просить суд врахувати всі додаткові докази надані представником первісного позивача в матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак 09.08.2016 року подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без його участі. В клопотанні зазначив, що первісний позов визнає частково на суму тіла кредиту, в решті первісних вимог просить відмовити і задовольнити зустрічний позов.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і допустимість доказів, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.03.2013р. ОСОБА_1 заповнив у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» бланк анкети-заяви про надання банківських послуг, на підставі якої йому була видана згодом платіжна картка «Універсальна» - 55 днів пільгового періоду з кредитним лімітом у 8000 грн., процентна ставка була встановлена в розмірі 2,5% на місяць, що відповідає ставці 30% річних.

Даний договір є споживчим та договором приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України), де умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В анкеті-заяві, крім особистих даних, зазначено, що вона разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ОСОБА_1 і банком договір про надання банківських послуг.

Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» сам визначив перелік сукупності документів, які б разом складали цей кредитний договір, а саме: 1) Анкета-заява; 2) Памятка клієнта; 3) Умови та Правила надання банківських послуг; 4) Тарифи.

У матеріалах справи наявна копія Анкети-заяви на українській мові, підписана ОСОБА_1

Із доданої до позову банком копії «Справка об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная, 55 дней льготного периода» з'ясовано, що вони не містять дати їх встановлення, а витяг дати його складання, вихідних реквізитів, не підписаний уповноваженою на складання, видачу таких документів особою банку, витяг, окрім тарифів за надання відповідних банківських послуг, містить пункти щодо видів і розмірів процентних ставок за кредитом, ставки комісії за кредитне обслуговування, порядок щомісячного місячного погашення заборгованості за кредитом, процентами і комісією, строки і розміри внесення щомісячного мінімального платежу за кредитом, тобто визначають умови кредитного договору, які за певними параметрами відрізняються від змісту Анкети-заяви та Умов і Правил надання банківських послуг.

ПАТ КБ «ПриватБанк» надав суду копію «Извлечение из Условий и правил предоставления банковских услуг», які затверджені наказом від 06.03.2010р. №СП-2010-256, витяг який також не містить дати його складання, вихідних реквізитів, не підписаний уповноваженою на складання, видачу таких документів особою банку.

Надані суду банком копії: «Справка об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная, 55 дней льготного периода» і «Извлечение из Условий и правил предоставления банковских услуг» суперечать ст.10 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади державної мовної політики» від 03.07.2012р., за якими єдиною державною мовою в Україні є українська мова. Згідно з ч. 3 ст.14 Закону України «Про засади державної мовної політики» сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. Тільки в разі території, на якій поширена регіональна мова (мови) допускається подача до суду таких документів і доказів, викладених регіональною мовою. ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду докази, що в Закарпатській області, зокрема, м. Ужгород діє іноземна регіональна мова російська мова.

З матеріалів справи також вбачається, що «Справка об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная, 55 дней льготного периода» і «Извлечение из Условий и правил предоставления банковских услуг» не підписані ОСОБА_1, як складові частини договору.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду України щодо застосування норм матеріального права, викладених у постановах (справа №6-240цс від 11.02.2015р., справа №6-16цс від 11.03.2015р.), що Умови і Правила ПАТ КБ «ПриватБанк» не можуть вважатися складовою частиною укладеного між сторонами договору за відсутності на них підпису позичальника, оскільки чи саме ці умови і правила існували на момент укладення договору, чи не змінені вони банком, чи ознайомлений з ними позичальник, чи розумів їх позичальник перед укладенням договору.

Як констатують, ст. ст. 207, 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочин, зокрема між фізичною та юридичною особою, та правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений в будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми не встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. У відповідності до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, недодержання цієї форми тягне нікчемність договору. Як слідує з вимог ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 628, ч. 1 ст. 634 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства, в тому числі й договором приєднання. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до абз. 2, 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобовязаний сплачувати кредитодавцю будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі. Як слідує з вимог ч.2 ст. 215, ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст. 203 ЦК України правочин, зокрема не може суперечити актам цивільного законодавства, правочин має вчинятися у формі встановленої законом. Ст. ст. 216, 1057-1 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю, та суд за заявою сторони в обовязковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину. Як слідує з вимог ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Отже, кредитний договір № б/н від 14.03.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 є не укладеним, оскільки не підписані ОСОБА_1 всі його обовязкові складові елементи, крім анкети-заяви, а саме: 1) Памятка клієнта; 2) Умови та Правила надання банківських послуг; 3) Тарифи. Тому даний споживчий кредитний договір підлягає до визнання його нікчемним з часу його укладення 14.03.2013р. із застосуванням наслідків його недійсності шляхом реституції і повернення банку тіла кредиту в розмірі 7995,86 грн.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 має по одній і тій самій заборгованості дві картки «Універсальна» основна №17875774 та її дублікат №727022, що обґрунтовує доводи ОСОБА_1, що в один і той же час він не міг знімати кошти за кордоном і на території України, що стверджується випискою по рахунку й даними закордонного паспорта ОСОБА_1 про перебування його за межами України з 27.03.2015р. по 16.06.2015р., 31.08.2015р. по 18.11.2015р. ПАТ КБ «ПриватБанк» також не подано суду доказів того, що платіжною карткою «Універсальна» вправі користуватися тільки особа на імя якої видана ця картка.

З відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» від 20.01.2016 року №20.1.0.0.0./7-20151218/3273 та виписки по картці вбачається, що ОСОБА_1 з 01.01.2014 року по 01.04.2015 року був співробітником банку й отримував доходи від ПАТ КБ «ПриватБанк» на свою платіжну картку.

З матеріалів справи вбачається, що з 14.03.2013р. по 01.09.2014р. банк застосовував до ОСОБА_1 30% річних, з 01.09.2014р. по 31.03.2015р. банк застосовував 34,8% річних, з 01.04.2015р. 43,2% річних, з осені 86,4% річних за користування кредитом, тобто банк майже втричі підняв відсоткову ставку.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору, встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, умова договору про право банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що несправедливі умови в договорах є, зокрема положення про встановлення дискримінаційних стосовно споживача правил зміни відсоткової ставки, та несправедливими умовами договору є також: - істотного дисбалансу договірних прав й обовязків на шкоду споживача всупереч принципу добросовісності; - установлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; - надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд.

Тому суд також зазначає, що підняття ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку протягом строку дії кредитного договору фіксованої процентної ставки за кредитом є незаконним.

З матеріалів справи також вбачається, що до ОСОБА_1 банком застосовано подвійну відповідальність одного виду за одне й те саме правопорушення у вигляді нарахованих 300 грн. пені і комісій, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 529,97 грн. штрафу (процентна складова), що суперечить ст. 61 Конституції України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» щодо неможливості двічі бути притягнутим до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, тому застосування ПАТ КБ «ПриватБанк» такої подвійної відповідальності також є незаконним.

З урахуванням вищенаведеного, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає до часткового задоволення, а саме в частині стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 7995,86 грн., в решті вимог підлягає до відмови. Зустрічний позов підлягає до задоволення з визнанням нікчемним з часу укладення кредитного договору та застосування наслідків його недійсності шляхом повернення позичальником банку тіла кредиту у розмірі 7995,86 грн.

Підлягають розподіленню по справі понесені сторонами судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись вищенаведеним та ст.10, 61 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 58-60, 88, 212-215, 360-7 ЦПК України, ст. ст. 203, 207, 208, 215, 216, 218, 236, 627, 628, 634, 639, 1054, 1055, 1056-1, 1057-1 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів» суд,-

р і ш и в:

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.03.2013 р. в сумі тіла кредиту 7995 (сім тисяч девятсот девяносто пять) гривень 86 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про визнання нікчемним споживчого кредитного договору із застосуванням наслідків його недійсності задовольнити.

Визнати нікчемним з часу укладення кредитний договір № б/н від 14.03.2013р. між публічним акціонерним товариством комерційного банку «ПриватБанк» і ОСОБА_1 із застосуванням наслідків його недійсності шляхом повернення ОСОБА_1 публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» тіла кредиту в сумі 7995 (сім тисяч девятсот девяносто пять) гривень 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень 00 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 21 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.М. Світлик