Справа № 456/703/16 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/6537/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів - Берези В.І., Бойко С.М.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути на свою користь з відповідача ПАТ УСК «Гарант-Авто» страхове відшкодування у розмірі 37 224,95 грн. та з відповідача ОСОБА_3 відшкодування різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові у розмірі 7 714,85 грн.. Судові витрати просив покласти на обох відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 01.05.2015 року на перехресті вул. Вітовського -Дорошенка у м. Стрий Львівської області відбулося зіткнення транспортних засобів за участю автомобіля НОМЕР_1, під його керуванням, а також автомобіля марки «ВАЗ», д.н.з.Н 5444 ІН, під керування водія ОСОБА_3 04.06.2015 року постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді сплати штрафу у дохід держави у розмірі 420 грн..

Зазначав, що цивільно-правова відповідальність перед третіми особами водія автомобіля НОМЕР_2 відповідача ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ УСК «Гарант-Авто», згідно полісу страхування цивільної відповідальності № АІ/1970950. З огляду на вказане, він 19.05.2015 року звернувся з письмовим повідомленням до відповідача ПАТ УСК «Гарант-Авто» з вимогою про виплату страхового відшкодування, однак жодних коштів на його розрахунковий рахунок від страховика не надійшло. Відтак вважав, що відповідач ПАТ УСК «Гарант-Авто» своєю бездіяльністю порушив норми чинного законодавства України у сфері страхових послуг, що унеможливлює отримання потерпілою стороною належного їй страхового відшкодування.

Що стосується відшкодування різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові у розмірі 7 714,85 грн., то таку просив стягнути з відповідача ОСОБА_3, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, в силу ч. 1 ст. 1194 ЦК України.

РішеннямСтрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ПАТ УСК «Гарант-Авто», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнено з ПАТ УСК «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_5 суму страхового відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 36224 грн. 95 коп. та 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору, а всього 36776 грн. 15 коп.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивача адвокат ОСОБА_2.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного зясування усіх обставин справи, із неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому, послався на положення ст. ст. 22, 526, 610, 1166, 1188, 1194 ЦК України, а також приписи Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як спеціальний у даному випадку закон.

Зазначає, що відповідно до висновку № 38/15 експертного автотоварознавчого дослідження від 16.04.2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 у результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, котра мала місце 01.05.2015 року, без врахування податку на додану вартість у вартість складників, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 30 805, 15 грн. Однак, незважаючи на те, що його довірителем як потерпілою особою, подано усі необхідні для здійснення страхового відшкодування документи, жодних коштів на його розрахунковий рахунок від страховика не поступало.

Крім того, на переконання апелянта, з відповідача ПАТ УСК «Гарант-Авто» до стягнення підлягає 37 224, 95 грн., що складається із 30 805, 15 грн. вартості відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1, 5419, 80 грн. пені, нарахованої за неналежне виконання відповідачем ПАТ УСК «Гарант-Авто» свого зобовязання, 1000, 00 грн. витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження. В свою чергу, з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню 7714 грн. 85 коп., що являє собою різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові.

Саму у такому розмірі суд першої інстанції, на його переконання, повинен був стягнути з обох відповідачів відшкодування на користь позивача, чого у повній мірі не зробив, пославшись на відсутність оригіналів документів на підтвердження оплати вартості експертного автотоварознавчого дослідження, а також на відсутність оригіналів товарних чеків і накладних.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю та стягнути на користь свого довірителя ОСОБА_5 з відповідача ПАТ СК «Гарант-Авто» страхове відшкодування у розмірі 37 224 грн. 95 коп., а з відповідача ОСОБА_3 - відшкодування різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові у розмірі 7714 грн. 85 коп. Вирішити питання судових витрат.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі вірно встановлення існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги законності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суду України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Згідно із ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.05.2015 року об 15 год. 30 хв. на перехресті вулиць Вітовського-Дорошенка в м. Стрий Львівської області гр. ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_3, на перехресті рівнозначних доріг не дав перевагу транспортному засобу марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням гр. ОСОБА_5, який, рухаючись праворуч, наближався до даного перехрестя, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода, а обидва автомобілі отримали технічні пошкодження.

Відповідач ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді сплати штрафу у дохід держави у розмірі 420 грн., що підтверджується постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області, винесеною 04.06.2015 року у справі № 456/2231/15-п., провадження № 3/456/471/2015, котра набрала законної сили.

Відтак, вина відповідача ОСОБА_3 у вчиненні згаданої вище дорожньо-транспортної пригоди доведена у встановленому порядку.

Судом встановлено й те, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 станом на дату вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідачем ПАТ УСК «Гарант-Авто» і це підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1970950.

Цивільно-правові відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється, зокрема, спеціальним нормативним актом Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, у відповідності до ст. 3 3акону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В силу п. п. 36.2 та 36.5 зазначеного Закону страховик протягом 15-ти днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності необхідних документів, але не пізніш як через 90-та днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобовязаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні такого відшкодування. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, котра діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

В абзаці 3 п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України зазначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

На підтвердження заявлених позовних вимог до відповідача ПАТ УСК «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування позивачем надано висновок № 38/15 експертного автотоварознавчого дослідженні автомобіля НОМЕР_5, складеного 16.05.2015 року компетентною особою, з якого вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля внаслідок пошкодження автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди складає 30 805,15 грн. (без врахування податку на додану вартість у вартості складників, вартості дрібних деталей у вартості матеріалів та тих матеріалів, ціни яких прийнято за даними Audatex AudaNet).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість та необхідність стягнення на користь позивача саме з відповідача ПАТ УСК «Гарант-Авто» страхового відшкодування у розмірі 30 805,15 грн., як і погоджується з висновком про стягнення з останнього також пені, нарахованої за несвоєчасне та неналежне виконання взятих за договором страхування зобовязань, у розмірі 5419,80 грн. (за період з 18.08.2015 року дати, що наступила за останнім днем для прийняття страховиком рішення про виплату страхового відшкодування, по 04.03.2016 року дату звернення до суду із даним позовом, і як про це просив позивач), так як встановлено, що позивач як потерпіла особа, ще 19.05.2015 року звернувся до відповідача ПАТ УСК «Гарант-Авто» із заявою про відшкодування майнової шкоди, однак жодної відповіді не одержав, як і не одержав визначеного страхового відшкодування аж до звернення до суду із даним позовом.

Колегія суддів вважає вірними також і висновки суду про відмову у позові до ПАТ УСК «Гарант-Авто» у частині стягнення коштів, повязаних з оплатою за проведення експертного автотоварознавчого дослідженні автомобіля НОМЕР_5, у розмірі 1000 грн., так як позивачем, всупереч ст. ст. 57-58, 60, 64 ЦПК України, не представлено суду оригіналу товарного чеку та доказів на підтвердження внесення коштів у згаданій сумі виконавцеві робіт.

Не представлено такі документи в оригіналі і суду апеляційної інстанції.

Це-ж стосується і висновку суду про відмову у позові до ОСОБА_3 про стягнення коштів на відшкодування різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові, у розмірі 7 714,85 грн., так як, незважаючи на представлення представником позивача суду апеляційної інстанції оригіналів рахунку № 33 від 17.06.2015 року та акту здачі-прийняття виконаних робіт від 16.02.2016 року, ним не надано доказів на підтвердження внесення та отримання зазначеної у таких фінансових документах суми виконавцеві робіт.

Крім того, як встановлено судом, удар внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, прийшовся в основному на передню частину автомобіля, а наведені вище документи містять суперечливу інформацію з приводу заміни окремих деталей усього автомобіля і такі розбіжності викликають сумнів.

Разом з тим, після виконання судом апеляційної інстанції вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо розяснення представникам сторін права на призначення автотоварознавчої експертизи у зв'язку із існуючими розбіжностями з приводу заміни автозапчастин пошкодженого транспортного засобу і оплати їх вартості, котра підлягає у подальшому стягненню з відповідача ОСОБА_3, а також неможливості суду усунути такі суперечності в інший спосіб, клопотання про призначення експертизи ніким із учасників судового розгляду заявлено не було.

Зважаючи на те, що експертиза може бути призначена судом лише за заявою осіб, які беруть участь у справі, колегія суддів, з урахуванням наведеного вище, дійшла висновку про відсутність підстав для визнання належними і допустимими доказами на підтвердження суми заподіяного позивачу збитку, котрий полягає у різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові, подані ним вищезгадані рахунок № 33 від 17.06.2015 року та акту здачі-прийняття виконаних робіт від 16.02.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, а висновки суду ґрунтуються на їх всебічному аналізі.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 вересня 2016 рокувідсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч.3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Береза В.І.

ОСОБА_6