Справа № 573/272/16-ц
Номер провадження 6/573/4/16
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у виїзді з України боржника до виконання зобовязань,

в с т а н о в и в :

18 лютого 2016 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у виїзді з України боржника до виконання зобовязань. Свої вимоги мотивувала тим, що на виконанні у ВДВС Білопільського РУЮ знаходиться виконавче провадження, відкрите за виконавчим листом №2-35, виданим Білопільським районним судом Сумської області 25 січня 2012 року, про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК Країна» боргу в розмірі 14 216 грн. 62 коп. Станом на 16 лютого 2016 року у ОСОБА_2 залишилася заборгованість у сумі 5 512 грн. 95 коп. Посилаючись на викладені вище обставини, державний виконавець просить тимчасово обмежити боржника у виїзді з України до виконання зобовязань.

В судове засідання представник ВДВС Білопільського РУЮ Сумської області не зявився, старший державний виконавець Яценко Н. В. подала заяву про розгляд справи в її відсутність, подання підтримує (а. с. 6).

Таким чином, суд розглядає справу без участі представника відділу державної виконавчої служби, за наявними у справі доказами та у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

За приписами ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Вказана норма у відповідності до судової практики Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01 лютого 2013 року є спеціальною і застосовується на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства та рішень інших органів (посадових осіб).

З доданих до подання матеріалів вбачається, що у відповідності до виконавчого листа №2-35/2012 року, виданого Білопільським районним судом Сумської області 25 січня 2012 року, із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» стягнуто 14 028 грн. 42 коп. в рахунок відшкодування шкоди в порядку зворотної вимоги та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 188 грн. 20 коп., а всього 14 216 грн. 60 коп. (а. с. 4).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції ОСОБА_3 від 05 квітня 2012 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого документа (а. с. 3).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобовязаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно зявлятися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України державний виконавець не надав суду належних і допустимих доказів існування в ОСОБА_2 боргу на час звернення до суду з даним поданням. Виконавчий лист і постанова про відкриття виконавчого провадження не є беззаперечними доказами існування у ОСОБА_2 заборгованості на даний час.

Також, державний виконавець не довів суду, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання покладених на нього обовязків щодо сплати боргу, про який йде мова у поданні, а заходи, спрямовані на примусове виконання рішення суду, не дали бажаних результатів.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що зазначені обставини не свідчать про ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

В порушення п. 11.1.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, державним виконавцем у поданні не зазначено підтвердження факту ухилення боржником від виконання зобовязань за виконавчим документом.

Крім того, суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_4 взагалі видавався закордонний паспорт, а також, що останній має наміри або до цього часу виїздив за межі України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження виїзду з України ОСОБА_2 до виконання останнім своїх зобовязань.

На підставі викладеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців», п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», Судовою практикою Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01 лютого 2013 року, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження виїзду з України боржника до виконання зобовязань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: