н/п 2/490/3020/2016 Справа № 490/8024/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
22 грудня 2016 р. Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі Шевельовій Я.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики.
В обґрунтування заявлених вимог вказала, що 24.01.2015 року вона уклала з ОСОБА_2 договір позики, за умовами якого передала останній грошові кошти у сумі 1000,00 дол. США з виплатою 10% в місяць за користування коштів без зазначення строку повернення. Однак, на вимогу позивача відповідач борг повернути відмовилася.
Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Відповідач до судового засідання не з*явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності представника позивача, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Обставини справи, встановлені судом.
24.01.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений у письмовій формі договір позики, відповідно до якого позикодавець передала у позику позичальнику грошові кошти в розмірі 1000,00 дол. США зі сплатою 10% в місяць за користування коштів без зазначення строку повернення, а той в свою чергу зобов'язався повернути таку ж саму суму та в порядку визначеному цим договором.
На підтвердження факту отримання коштів відповідачем позивачеві надано розписку, оригінал якої наявний в матеріалах справи, зі змісту якої вбачається підтвердження отримання ним у позивача грошових коштів у сумі 1000,00 дол. США.
Як вбачається із розписки, відповідач частково сплатила відсотки за користування наданими в позику коштами: 24.02.2015 року 100 дол. США, 25.03.2015 року 150 дол. США., 22.04.2015 року 150 дол. США, 25.05.2015 року 180 дол. США, 08.07.2015 року 250 дол. США, 24.07.2015 року 110 дол. США, 11.08.2015 року 100 дол. США.
Згідно наданої розписки відповідачем сплачено борг у розмірі 340,00 дол. США та відсотки у розмірі 600 дол. США від цієї суми з розрахунку 10%.
Однак, в повному обсязі позичальник свої зобов'язання перед позикодавцем щодо повернення позиченої суми, не виконав.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, згідно зіст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Крім того, ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як вбачається із змісту позовної заяви відповідач порушила умови договору, наявність у позивача оригіналу договору та розписки свідчить, що ОСОБА_2 не виконала своїх зобов'язань за договором позики - не повернула взяті у борг кошти. Вказані обставини підтверджуються матеріалами даної справи.
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Однак, в у договорі позики не вказаний кінцевий термін повернення грошових коштів, за такого у стягненні пені слід відмовити.
В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 551,21 грн.
Керуючись ст. 526, 530, 536, 543, 611 ЦК України, ст. 10, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,21 грн.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Центрального районного суду м. Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Н.П. Черенкова