Справа № 308/5933/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Світлик О.М.

при секретарі судового засідання Копчі Є.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання про закриття провадження в порядку п. 2 ч.1 ст. 205 ЦПК України у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.06.2015 року відкрито провадження у цивільній справі №308/5933/15-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, яку позивач нарахувала за період з 14.05.2013 року по 02.04.2014 року у розмірі 75504 грн. 96 коп.

01 липня 2015 року через канцелярію суду від ОСОБА_3 надійшло клопотання про закриття провадження у справі в порядку п. 2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, яке мотивовано наявністю рішення суду від 17.09.2014 року у справі №308/6949/14-ц, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення 197663,58 грн. пені за заборгованістю по аліментам за період з травня 2010 року по квітень 2014 року, що унеможливлює повторний розгляд справи між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Зокрема, відповідач зазначає, що:

- сторонами у справі №308/6949/14-ц були позивач ОСОБА_1 до ОСОБА_3;

- предметом спору була заборгованість в сумі 23001,62 грн., яка була розрахована органами ДВС згідно зі ст.194 СК України, тобто за три роки, що передував дню предявлення виконавчого документу, виданого Ужгородським міськрайонним судом по справі № 2-4499/04 у 2004 році (період, за який органи ДВС нарахували заборгованість по аліментам в сумі 23001,62 грн. є травень 2010 року по травень 2013 року);

- період, за який позивач нарахувала неустойку (пеню) на суму заборгованості 23001,62 грн. є травень 2010 року по 03.04.2014 року, а згідно з наданим розрахунком, що був предметом позову по справі № 308/6949/14- ц та наведений позивачкою в позовній заяві сума неустойки (пені) становила 197663,58 грн.;

- підставами, на яких ґрунтувались позовні вимоги та докази були рішення Ужгородського міськрайонного суду по справі №2 2-4499/04 (про стягнення аліментів); розгорнутий розрахунок заборгованості по аліментам, виданий Ужгородським РВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 28.05.2014р. № 3- 538/14; копія свідоцтва про народження дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- нормативне обґрунтування, на яких ґрунтувались позовні вимоги, були ст. ст. 180, 196 СК України та п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Позивач до початку розгляду справи по суті подала заяву про зменшення позовних вимог в порядку ч. 2 ст. 31 ЦПК України, у якій просить суд враховувати позовні вимоги у розмірі 71307,18 грн., а також посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України просить суд постановити ухвалу про повернення судового збору в межах зменшення позовних вимог у сумі 41,33 грн.

У судовому засіданні 11 серпня 2015 року представником відповідача на підтвердження доводів клопотання про закриття провадження у справі подано копію ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.08.2015 року у справі №308/8314/15-ц, прийнятою за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про виправлення описки у рішенні Ужгородського міськрайонного суду від 17.09.2014 року по цивільній справі № 308/6949/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за несплату заборгованості по аліментам в розмірі 197663,58 грн. Зазначила, що згідно у вказаній справі судом ухвалено виправити описку, допущену в рішенні Ужгородського міськрайонного суду від 17 вересня 2014 року у справі 308/6949/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за несплату заборгованості по аліментам в розмірі 197663,58 грн., - виклавши передостанній абзац його мотивувальної частини у наступній редакції: «Беручи в сукупності наведені вище обставини, за яких вимоги позивачки про стягнення з відповідача пені з 14.05.2010 року по 03.04.2014 року не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, суд приходить до висновку, що підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пені по аліментам, за вказаний період не має, а тому у задоволенні поданого ОСОБА_1 позову слід відмовити».

Оскільки ОСОБА_1 повідомила про необхідність реалізації нею права на апеляційне оскарження ухвали від 04.08.2015 року у справі №308/8314/15-ц за клопотанням позивача розгляд клопотання про закриття провадження у даній справі було відкладено на 25.09.2015 року, однак, враховуючи подання позивачем заяви про відкладення розгляду справи, призначеної на 25.09.2015 року та неявку у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи було відкладено на 22.10.2015 року. За клопотанням ОСОБА_1 від 22 жовтня 2015 року про перенесення судового засідання, яке було обґрунтовано відсутністю захисників внаслідок укладення угоди про припинення договору про надання правової допомоги між адвокатом ОСОБА_5 та ОСОБА_1, з метою не порушення права сторони на правову допомогу, розгляд справи було відкладено на 13.11.2015 року.

У судовому засіданні 13.11.2015 року з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_6 та представника відповідача ОСОБА_2, за клопотанням представника позивача з метою підготовки заперечень щодо закриття провадження у справі було оголошено перерву до 24 листопада 2015 року, яке не відбулося у звязку із зайнятістю головуючого судді у іншому судовому процесі. Водночас до матеріалів справи долучено клопотання про перенесення судового засідання від 23.11.2015 року, подане адвокатом позивача ОСОБА_6 з огляду на неможливість зявитися до суду на 15.00 24.11.2015 року через участь у процесуальних діях у кримінальному провадженні в якості адвоката ОСОБА_7

У судовому засіданні 30.11.2015 року розгляд клопотання було відкладено у звязку з неявкою позивача та її представника, а 29.01.2016 року у тому числі за заявою позивача від 26.01.2016.

У даному судовому засіданні представник відповідача підтримала заявлене клопотання.

Позивач заперечила щодо закриття провадження у справі, посилаючись на те, що закриття провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, вирішило спір, тотожний до спору, що розглядається, тобто коли одночасно тотожні всі елементи: сторони, предмет і підстави позовів. Наголосила, що нетотожність хоча б одного елемента не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з новим позовом і не дає суду підстави закривати провадження у справі, зауваживши, що відсутня тотожність розміру пені, оскільки при зверненні з позовом у 2014 році про стягнення пені по заборгованості аліментів розрахунок здійснювався за період з 14 травня 2010 року по 30 квітня 2014 року та розмір позовних вимог складав 197663,58 грн., а позовними вимогами у справі №308/5933/15-ц є стягнення 71307,18 грн. пені за прострочення сплати аліментів за період з 14.05.2013 року по 02.04.2014 року. При цьому підтвердила, що у позовній заяві, яка була предметом розгляду у цивільній справі № 308/6949/14-ц, допущено технічну описку та помилково зазначено кінцевою датою нарахування пені 30 квітня 2013 року замість 2014 року.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, щодо клопотання про закриття провадження у справі, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України підставою для закриття провадження у праві є набрання законної сили рішенням або ухвалою суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, що ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2014 року у справі № 308/6949/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за несплату заборгованості по аліментам в розмірі 197663,58 грн. відмовлено у задоволенні позову, яке набрало законної сили 27 березня 2014 року.

З урахуванням ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.08.2015 року у справі №308/8314/15-ц, у вказаному рішенні виправлено описку, а передостанній абзац його мотивувальної частини викладено у наступній редакції: «Беручи в сукупності наведені вище обставини, за яких вимоги позивачки про стягнення з відповідача пені з 14.05.2010 року по 03.04.2014 року не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, суд приходить до висновку, що підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пені по аліментам, за вказаний період не має, а тому у задоволенні поданого ОСОБА_1 позову слід відмовити».

Частиною 1 ст. 26 ЦПК України визначено, що особами, які беруть участь у справі позовного провадження, є в тому числі сторони, якими згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Суд констатує тотожність сторін у справі № 308/6949/14-ц та у справі №308/5933/15-ц, у яких позивачем виступає ОСОБА_1, а відповідачем - ОСОБА_3, відтак, рішення у справі № 308/6949/14-ц з приводу спору про стягнення пені за несплату заборгованості по аліментам ухвалено між тими ж сторонами.

За ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суд розглядає справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; отже, предмет спору випливає з правовідносин, щодо яких виник спір.

Статтею 196 Сімейного кодексу України регламентовано відповідальність за прострочення сплати аліментів особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, за змістом якої у одержувача аліментів виникає право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення при виникненні заборгованості з вини платника.

Як у справі №308/6949/14-ц, так і у справі №308/5933/15-ц вимога, можливість заявлення якої до суду передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України, стосується стягнення неустойки (пені) як відповідальності за прострочення сплати аліментів.

Отже, судом встановлено, що предметом саме спору, тотожність якого є підставою для застосування ст. 205 ЦПК України, у справі № 308/6949/14-ц є обставини у сімейних правовідносинах, щодо яких у сторін виник спір, з приводу стягнення пені за несплату заборгованості по аліментам, який є тотожним до характеру і змісту спірних правовідносин, а отже, і предмету спору у даній справі №308/5933/15-ц, а саме, стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

З приводу заперечень позивача щодо нетотожності предмета спору внаслідок різних розмірів позовних вимог та періодів розрахунку неустойки (пені) суд констатує, що різною є ціна позову, а не предмет спору.

З аналізу норми ст. 196 Сімейного кодексу України право позивача, яке захищається даною статтею, виникає з однієї підстави - заборгованості по сплаті аліментів з вини платника, розмір якої у відповідності до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України, про що складається відповідний розрахунок.

Як вбачається зі змісту позовної заяви від 29.05.2014 року та доданих до неї документів (арк. спр. 41-44, 46), обставинами, якими обґрунтовуються позовні вимоги, що є підставою спору між позивачем та відповідачем як у справі № 308/6949/14-ц, так і у справі №308/5933/15-ц являється наявність рішення суду від 24 листопада 2004 року, яким присуджено на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3 Лівії Володимирівни аліментів, а також заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів, яку він сплатив 02 квітня 2014 року.

Враховуючи вищенаведене, наявні підстави для закриття провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 208-210, 293, 294 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання про закриття провадження в порядку п. 2 ч.1 ст. 205 ЦПК України у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів закрити у звязку з тим, що набрало законної сили рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2014 року у справі № 308/6949/14-ц, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Роз'яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.М. Світлик