Провадження №2-о/523/552/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2016 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянув заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатним та встановлення над ним опіки,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського раойнного суду м. Одеси із заявою, в якій просить визнати її чоловіка, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатним, призначити йому опікуна, заявника по справі ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України, заява повинна містити: зміст вимог, виклад обставин, якими обґрунтовують вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Крім того ч.ч. 4, 5 ст. 119 ЦПК України передбачено, що заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Вивченням заяви встановлено, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.119 ЦПК та інших вимог закону.

Статтею 39 ЦК України визначено, що підставою для визнання особи недієздатною є хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок якого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно ст. 1 Закону України "Про психіатричну допомогу" тяжкий (стійкий) психічний розлад - це розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 238 ЦПК України в заяві про визнання фізичної особи недієздатною повинні бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий, психічний розлад фізичної особи, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ст. 239 ЦПК України у справах про визнання особи недієздатною передбачено призначення судової психіатричної експертизи, для проведення якої необхідно надати медичну документацію.

В поданій ОСОБА_1 заяві не викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого ОСОБА_2, стосовно якого вирішується питання про визнання його недієздатним, не здатен усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. До заяви не додано доказів, які свідчать про стан психічного здоровя (психічну хворобу) особи, яку заявник просить визнати недієздатною. Додані до заяви документи такої інформації не містять та подані медичні документи взагалі не завірені належним чином.

Як вбачається із вимог заявлених ОСОБА_1, вона просить встановити над своїм чоловіком ОСОБА_2 опіку, призначивши опікуном її.

Згідно ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання особи недієздатною може бути подана членами сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно ст. 241 ЦПК України суд вирішує питання щодо призначення над недієздатною особою піклувальника або опікуна не інакше, як за поданням органу опіки та піклування. Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення над недієздатними особами опіки, а саме - за поданням відповідного органу, а не за заявою фізичної особи.

Заявником до заяви не додано висновок органу опіки та піклування про можливість призначення її опікуном над недієздатною фізичною особою, а також доказів того, що вона зверталась з приводу цього питання до органу опіки та піклування. Крім цього не додано будь-яких документів, які б підтверджували те, що вона взагалі може бути опікуном (висновок ЛКК, довідки про те, що вона не стоїть на обліку у нарколога, психіатра, тощо).

Відповідно до норм ст. 236 ЦПК України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, - за місцезнаходженням цього закладу.

В порушення норм ст. 236 ЦПК України, заявником не додано належних доказів перебування особи, щодо якої буде вирішуватись питання недієздатності, на території Суворовського району м. Одеси на теперішній час, що є також підставою для залишення поданої заяви без руху.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 119 і 120 Цього кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивачу з нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатним та встановлення над ним опіки - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків, який складає пять днів з дня отримання ухвали та розяснити, що в іншому випадку заява буде визнана неподаною та повернута.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя