УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: ОСОБА_5 про припинення договору поруки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

В липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, в якому просив припинити договір поруки №50-06-П/02 від 21 листопада 2006 року укладеного між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем.

Позов мотивовано тим, що 21 листопада 2006 року між ОСОБА_5 та відповідачем було укладено кредитний договір №50-06/Ил/02. В якості забезпечення за кредитним договором між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем було укладено договір поруки №50-06-П/02 від 21 листопада 2006 року. ОСОБА_5 свої зобов'язання перед відповідачем не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість по кредитному договору. Позивач зазначає, що правом на пред'явлення позову до поручителя відповідач скористався у червні 2010 року, а позичальник перестав платити у вересні 2008 року, тобто з пропущенням спеціального строку, який передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України, у зв'язку з чим, ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Представник позивача, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21 листопада 2006 року між ОСОБА_5 та відповідачем було укладено кредитний договір №50-06/Ил/02, згідно якого банк відкриває кредитну лінію в розмірі 105 000 доларів США, під 15% річних, строк до 19 листопада 2021 року. В якості забезпечення за кредитним договором між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем було укладено договір поруки №50-06-П/02 від 21 листопада 2006 року.

Згідно п. 5.1. даного договору порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя.

05 листопада 2008 року банк звернувся до позичальника з вимогою про дострокове стягнення кредиту. Банком було змінено строк виконання зобов'язання. З позовом до поручителя - ОСОБА_4 банк звернувся 11 червня 2010 року.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 грудня 2010 року стягнуто борг за кредитним договором №50-06-Ил/02 від 21 листопада 2006 року солідарно з боржника - ОСОБА_5 та поручителя - ОСОБА_4 Рішення суду набрало законної сили.

Звертаючи з даним позовом до суду, ОСОБА_4, посилаючись ст. 559 ЦК України, зазначив, що публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» пропустив шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя, тому вважає, що договір поруки має бути визнаним припиненим.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» при зверненні 11 червня 2010 року до суду з позовом про стягнення заборгованості солідарно з позичальника - ОСОБА_5 та поручителя - ОСОБА_4, банк не пропустив шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя, оскільки строк виконання зобов'язання за кредитним договором - 19 листопада 2021 року.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог правильно визначився з характером правовідносин, які виникли між сторонами, надав оцінку доказам у справі, обґрунтовано дійшов висновку про відсутність правових підстав для припинення договору поруки.

Доводи представника позивача, викладені в касаційній скарзі аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та були відхилені.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.М. Колодійчук
І.М. Фаловська