АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі: Бугай О.О.

за участю осіб:представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ореон -Трейд», ОСОБА_2 про визнання за добросовісним набувачем права власності на транспортний засіб,-

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ТОВ«Ореон-Трейд», ОСОБА_2 про визнання за ним, як добросовісним набувачем, права власності на транспортний засіб відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на невідповідність висновку суду дійсним обставинам справи, недоведеність та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, що призвело до неправильного вирішення спору. Зазначила при цьому, що суд першої інстанції при ухваленні рішення послався на ряд нормативно - правових актів, однак жодним чином не мотивував, яких саме із перелічених норм законодавства не дотримався ОСОБА_4 при придбанні автомобіля марки «PORSCHE CAYENNE», номер кузова НОМЕР_1, зареєстрованого за державним реєстраційним номером АА 6290ОК, добросовісним набувачем якого він себе вважає.

Помилковим, на її думку, є посилання суду першої інстанції на те, що позивач ОСОБА_4 невірно обрав спосіб захисту своїх прав саме визнання за ним, як за добросовісним набувачем, права власності на автомобіль, як на підставу для відмови в

Справа № 755/17820/15-ц
№ апеляційного провадження:№22-ц/796/2769/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Т.В.Савлук
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
задоволенні позову, тієї обставини, що із положень ст. 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту як визнання добросовісним набувачем, не відповідає дійсності та не ґрунтується за нормах Закону.

Окрім того, судом під час розгляду справи не прийнято до уваги ту обставину, що з наведених у позові фактів та наданих суду доказів вбачається відсутність юридичних фактів, які б вказували на те, що право власності на автомобіль, набутий позивачем ОСОБА_4 в незаконний спосіб, тому вимоги позовної заяви є обґрунтованими.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 підтримала подану апеляційну скаргу в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в ній та просила скаргу задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її необґрунтованою та безпідставною. На підтвердження зазначеного надала суду копію висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 15.12.2015року за №17632/17633/15-32.

Позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, однак забезпечили явку своїх представників, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Відповідач ТОВ «Ореон -Трейд»явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до вимог закону. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника Товариства, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Так, відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 вересня 2014 року ТОВ «Ореон-Трейд» видано довідку-рахунок серії ВІА № 755666 на ім'я ОСОБА_4,09 вересня 2014 року за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на транспортний засіб - автомобіль марки «PORSCHE CAYENNE», номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

17 грудня 2014 року Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві на підставі заяви відкрите кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0011284 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки PORSCHE CAYENNE, номер кузова НОМЕР_1, 2007 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_2. В рамках кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 10 червня 2015 року, залишеної без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.06.2015року, накладено арешт на автомобіль марки «PORSCHE CAYENNE», номер кузова НОМЕР_1, 2007 року випуску, у виді заборони розпоряджатись ним будь - яким чином.

Справа № 755/17820/15-ц
№ апеляційного провадження:№22-ц/796/2769/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Т.В.Савлук
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
Відповідно до ч.4 ст. 334 Цивільного кодексу України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби, в тому числі легкові автомобілі, підлягають державній реєстрації.Державна реєстрація здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктом 6 Правил державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 (далі по тексту - Правила), передбачено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції.

В силу п. п.7, 8 зазначених Правил власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості; правомірність придбання транспортних засобів, вузлів і агрегатів, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами - виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарний біржах.

Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків, а також внесення в установленому порядку платежів за огляд транспортних засобів, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно з п.40 Правил зняття з обліку транспортних засобі проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса. Постанови державного виконавця або рішення суду.

Таким чином, до вчинення зазначених дій продавець транспортного засобу не вправі його відчужувати, а покупець набути право власності на транспортний засіб.Згідно із ст.386 Цивільного кодексу України: «держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності».

У відповідності до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної підстави заволоділа ним.

Виходячи з положень ст.388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника, або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Справа № 755/17820/15-ц
№ апеляційного провадження:№22-ц/796/2769/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Т.В.Савлук
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
Як роз'яснено у п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві ( ч. 1 ст. 20 ЦК, ст.ст.3,4 ЦПК України).

Так, ОСОБА_4 (який на сьогоднішній день є власником спірного автомобіля) поставив перед судом питання про визнання за ним права власності на зазначений автомобіль, оскільки він придбав його оплатно, з додержанням вимог закону та є його добросовісним набувачем.

Але, попередній власник спірного автомобіля - ОСОБА_2 заперечує факт продажу ним даного автомобіля, зняття його з реєстраційного обліку, а відповідно існує спір щодо законності відчуження даного автомобіля та щодо законності придбання даного автомобіля позивачем.

ОСОБА_2 не позбавлений можливості в судовому порядку вирішувати питання щодо захисту порушеного (на його думку) права власності на зазначений автомобіль, оскільки, як зазначає ОСОБА_2 автомобіль вибув з його володіння не з його волі.

Наданий у судовому засідання 10.02.2016року представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 15.12.2015року за №17632/17633/15-32, відповідно до якого підписи від імені ОСОБА_2 у графі «Зміст заяви перевірив (ла)», у графі «Здав» та у нижній графі «Отримав» у заяві від імені ОСОБА_2 №41791362 від 18.06.2014року, у графі «Власник (уповноважена особа)» в акті технічного огляду ТЗ від 18.06.2014року виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2, підтверджують той факт, що ОСОБА_2 не здійснював дій щодо відчуження належного йому автомобіля.

Відповідно до вимог ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно до вимог ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Позивачем надано докази на підтвердження відплатного придбання майна (автомобіля). Позивач посилається на те, що він придбав автомобіль у особи, яка мала права його відчужувати. Відповідач стверджує, що автомобіль вибув з його володіння поза його волею. Положення п. 24, 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» не вказують на необхідність звернення до суду з позовними вимогами про визнання такої особи добросовісним набувачем. Так як сама по собі добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна.

А відтак, висновок суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем заявлених позовних вимог повністю узгоджується з матеріалами справи та вимогами законодавства. На теперішній час власником спірного автомобіля є позивач ОСОБА_4, ОСОБА_2 наполягає на тому, що автомобіль вибув з його володіння поза його волею. Таким чином, зазначений автомобіль є спірним і підстав для визнання за позивачем права власності на нього, як за добросовісним набувачем, колегія суддів не вбачає.

Справа № 755/17820/15-ц
№ апеляційного провадження:№22-ц/796/2769/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Т.В.Савлук
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
За таких обставин, твердження представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 про незаконність, необґрунтованість ухваленого судом рішення, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, на думку колегії суддів є необґрунтованими, а обставини, на які вона посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/17820/15-ц
№ апеляційного провадження:№22-ц/796/2769/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Т.В.Савлук
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач