Справа № 654/3703/16-ц
Провадження №2-о/654/87/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області в складі :

Головуючого судді: Третьякової І.В.

При секретарі: Козенко В.С.

за участю заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Гола Пристань Херсонської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, про встановлення факту постійного проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2016 року заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України її батька ОСОБА_2 в період з 08.04.1988 по 09.02.1994. Заява обґрунтована тим, що батько заявниці був українцем. З 08.04.1988 року він був зареєстрований та проживав ІНФОРМАЦІЯ_1 та по день своєї смерті 09.02.1994 року. Тобто до 24 серпня 1991 року батько заявниці постійно проживав на території Української РСР, яка після цієї дати стала територією України. Таким чином, батько заявниці набув громадянство України, але не встиг отримати паспорт громадянина України, у зв'язку зі своєю смертю. 02.01.2016 року вона приїхала в Україну для догляду за хворим сином. Встановлення факту постійного проживання батька на території України до 24 серпня 1991 року заявниці необхідно для отримання посвідки на постійне місце проживання в Україні поза квотою імміграції за умови громадянства України її батьків. Довести цей факт вона може лише в судовому порядку.

У судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала, просила задовольнити її заяву, пояснила, що її батько ОСОБА_2 українець за походженням, приїхав з Сахалінської області в Україну в 1988 року, придбав будинок в Херсонській області Голопристанський район с.Нова Збур'ївка, вул..Першотравнева, 24, де постійно проживав по день своєї смерті, тобто до 09.02.1994 року. Батько отримував пенсію в Україні, проходив лікування тощо. Паспорт громадянина України не встиг отримати, у зв'язку зі смертю. Сама вона є громадянкою ОСОБА_3 Федерації, народилася в Сахалінській області, де і проживала. 02.01.2016 року приїхала в Україну в зв'язку з хворобою сина та залишилась для догляду за ним. З метою отримання посвідки на постійне місце проживання в Україні, як іноземному громадянину, їй необхідно підтвердити громадянство України її батька, тому вона звернулася до суду.

Представник зацікавленої особа УДМС України в Херсонській області в судове засідання не зявилася, про час, день та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, зясувавши обставини справи та оцінивши зібрані по справі докази вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про громадянство", особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онучка народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", набувають громадянство України за територіальним походженням.

В порядку ч.2 ст.256 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 рік) або набрання чинності Законом "Про громадянство України" (13 листопада 1991 рік) є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Так, судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1, до одруження ОСОБА_2, є донькою ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с.7), довідкою про укладення шлюбу (а.с.8,9).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, прибув з Сахалінської області, проживав та був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 08.04.1988 по 09.02.1994, що підтверджується довідкою Новозбур'ївської сільської ради № 1001 від 01.04.2016 ( а.с.4) та записом про реєстрацію місця проживання в домовій книзі (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-КГ №162214 ОСОБА_2 помер 09.02.1994 році, місце смерті - с.Нова Збур'ївка Голопристанського району Херсонської області (а.с.10).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, показали, що є двоюрідною сестрою та племінницею заявниці відповідно. Постійно спілкувалися з батьком заявниці, ОСОБА_2, відвідували його регулярно, тому їм відомо, що він з 1988 року приїхав з Сахаліну ОСОБА_3 Федерації в Україну, де в с.Нова Збур'ївка придбав будинок та проживав в ньому до дня своєї смерті, тобто до 09.02.1994 року. За цей час він жодного разу не залишав Україну.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 31.12.1993 року №1086 "Про першочергові заходи щодо забезпечення видачі паспортів громадянина України", видачу паспорта громадянина України нового зразка і видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон почато у січні 1994 року.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2, батько заявниці в період з 08.04.1988 року по 09.02.1994 року постійно проживав на території України, за життя не встиг отримати паспорт громадянина України.

Як встановлено в судовому засіданні, факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України, тобто станом на 24.08.1991 р. батька заявниці необхідно їй для отримання посвідки на постійне місце проживання в Україні поза квотою імміграції.

Так, відповідно до Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці можуть в установленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або для працевлаштування на певний термін. Для отримання посвідки на постійне проживання необхідно отримати дозвіл на імміграцію. Іноземці та особи без громадянства, які іммігрували на постійне проживання, отримують посвідку на постійне проживання. Дозвіл на імміграцію надається для певних категорій іммігрантів або в межах встановлених Кабінетом Міністрів квот імміграції, або поза квотою імміграції, зокрема особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Судом встановлено, що заявниця є іноземною громадянкою, а саме громадянкою ОСОБА_3 Федерації, що підтверджується її паспортом 64№5395931 виданим 26.01.2012 ФМС 462 та його нотаріально посвідченим перекладом з російської мови на українську мову. (а.с.5), іммігрувала в Україну на постійне проживання.

Отже, умовою отримання посвідки на проживання для заявниці є громадянство України її батька.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви щодо встановлення факту, що батько заявниці постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року тобто в період з 08.04.1988 по 09.02.1994.

Керуючись Законом України «Про громадянство України», ст.ст.212-215, ч.2 ст.256, 259 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання батька ОСОБА_1 - ОСОБА_2, померлого 09.02.1994 року, на території України в період з 08.04.1988 по 09.02.1994, тобто станом до 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: І. В. Третьякова