Категорія 30Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого Сала Т.Б., суддів: Медвецького С.К., Міхасішина І.В., секретар Агеєва Г.В., за участі: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення коштів, -

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з ПАТ «КБ «Хрещатик» на користь ОСОБА_2 150 000 дол. США - відшкодування завданої їй шкоди.

Позов мотивовано тим, що 06 травня 2014 року між позивачем та ПАТ «КБ «Хрещатик» Вишенське відділення (Вінницьке РВ) було укладено Договір №15 про надання в тимчасове користування індивідуального депозитного сейфу, за умовами якого ОСОБА_2 отримала в тимчасове платне користування індивідуальний депозитний сейф № 1/12 (далі - ІДС). Строк дії договору визначено з 06.05.2014 року до 06.06.2014 року.

Крім позивача право користування сейфом було у її сина ОСОБА_4.

Після укладення договору працівник банку видав ОСОБА_2 два ключі, оскільки сейф відкривається тільки при одночасному використанні обох ключів. Наступного дня позивач з сином, в присутності економіста банку поклала в ІДС грошові кошти в розмірі 150 000 доларів США.

В подальшому строк дії договору ОСОБА_2 неодноразово продовжувала.

08 грудня 2014 року, укладено новий договір № 68 про надання в тимчасове користування того ж ІДС строком до 06.01.2015 року. Даний договір двічі подовжувався укладенням додаткових угод: № 1 до 06.03.2015 року та № 2 до 04.05.2015 року.

За використання ІДС позивач справно у встановлений період сплачувала кошти.

Після вкладення коштів до сейфу впродовж всього строку оренди ІДС ні позивач, ні її син до сховища не заходили та вміст сейфу не перевіряли.

23 березня 2015 року, на вимогу працівника банку, ОСОБА_2 прийшла у Вишенське відділення ПАТ «КБ «Хрещатик», відкривши ІБС виявила зникнення всіх коштів, які були покладені на зберігання.

За фактом вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідні відомості та розпочато досудове розслідування.

Позивач вважає, що ПАТ «КБ «Хрещатик» не виконало своїх зобов'язань та не забезпечило цілісність та охорону ІДС, внаслідок чого їй були заподіяні збитки в розмірі 150 000 доларів США, що станом на 01.09.2015 року згідно з офіційним курсом НБУ становить - 3 270 750 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «КБ «Хрещатик» на користь ОСОБА_2 150 000 дол. США. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ПАТ «КБ «Хрещатик» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованим та незаконним. Судом не враховано, що позивач є кредитором банку, а сам банк віднесено до категорії неплатоспроможних, тому коштів, розрахованих на виплати кредиторам у банку не передбачено; позивачем не доведено, що вона поклала у ІДС кошти та саме в тому розмірі; крім того Банк не складає опису цінностей, що зберігаються у ІДС та не несе відповідальності за їх цілісність. Банк відповідає за зовнішню недоторканість сейфу, цілісність якого, відповідно до висновку експертів, порушено не було; жодних протиправних діянь, які б привели до стягнення з нього відшкодування банком вчинено не було.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 08.06.2016 року апеляційну скаргу задоволено, а у задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.11.2016 року рішення Апеляційного суду Вінницької області від 08.06.2016 року скасовано, а справу передано до апеляційного суду на новий розгляд.

За правилом ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви касаційної інстанції, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду Вінницької області касаційний суд зазначив, що суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином доводи позивача про наявність в останньої коштів, які були покладені ІДС, і що вони туди були покладені. Крім того, не було звернуто увагу на особливості правового регулювання правовідносин, що виникли між сторонами. Також, апеляційним судом не було зясовано чи були сейфи та кімнати, в якій вони знаходились, обладнанні сигналізацією, і в якому режимі працювала сигналізація. Апеляційним судом не було перевірено чи була відповідальна особа забезпечена належними умовами зберігання майстер-ключа та чи було дотримано обовязків, передбачених інструкцією.

Не надано також судом оцінки висновкам експертиз, відповідно до яких з ключів клієнтів, у яких пропали цінності з ІДС, робилися відбитки.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, розглянувши матеріали цивільної справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що Банком було порушено вимоги Інструкції про ведення касових операцій у ПАТ "КБ "Хрещатик", Правил організації захисту приміщень банків України у Вишенському відділенні ПАТ «КБ «Хрещатик» при наданні послуг оренди ІДС, що спричинили можливість проникнення сторонньої особи до сейфу позивача, що є порушенням Банку свого обов'язку забезпечити охорону та зовнішню недоторканість ІДС. Оскільки позивач є споживачем банківської послуги по наданню ІДС, тому відповідач повинен відшкодувати спричинену шкоду.

Колегія суддів погоджується з даним висновком, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 травня 2014 року між ПАТ «КБ «Хрещатик» Вишенське відділення (Вінницьке РВ) та ОСОБА_2 було укладено Договір №15 про надання в тимчасове користування індивідуального депозитного сейфу.

Згідно з умовами Договору №15 про надання в тимчасове користування індивідуального депозитного сейфу банк надає клієнту в тимчасове платне користування індивідуальний депозитний сейф №1/12, що розташований в приміщенні ПАТ «КБ «Хрещатик» та забезпечує цілісність та охорону ІДС строком з 06.05.2014 року до 06.06.2014 року, а клієнт зобовязується сплатити надані банком послуги.

Відповідно до положень п.2.4.2 Договору право користування ІДС було надано довіреній особі - ОСОБА_4

08 грудня 2014 року між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_2 укладено Договір № 68 про надання в тимчасове користування того ж ІДС.

Умови цього договору співпадають з умовами попереднього.

Додатковою угодою №1 від 06.01.2015 року до Договору №68 від 08.12.2014 року, строк користування ІДС визначено з 06.01.2015 року по 06.03.2015 року включно.

Іншою додатковою угодою №2 від 05.03.2015 року до Договору № 68 від 08.12.2014 року строк користування ІДС визначено з 06.03.2015 року по 04.05.2015 року включно.

Відповідно до наданих квитанцій позивач справно сплачувала всі необхідні платежі за укладеними договорами.

Згідно з Картками відвідувань клієнтом, наданих до справи ПАТ «КБ «Хрещатик», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відвідували сейф двічі: 07.05.2014 року та 25.03.2015 року.

25.03.2015 року позивач звернулась із заявою про прийняття мір до невідомої особи, яка в період часу з 07.05.2014 року з КБ «Хрещатик» вчинила крадіжку грошових коштів в сумі 150 000 дол. США, про що було внесено відомості до ЄРДР 25.03.2015 року (т.1 а.с. 89 - 90).

Зясовано, що із аналогічними заявами про зникнення цінностей за період з 06.03.2015 року по 28.03.2015 року звернулися ще 4 особи (т.1 а.с.89 - 91).

Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції не заперечував факт крадіжок цінностей з ІДС у Вишенському відділені ПАТ «КБ «Хрещатик», в тому числі у ОСОБА_2, яка належним чином виконувала свої обовязки за вказаним договором.

Враховуючи мотиви ухвали суду касаційної інстанції, апеляційний суд вважає, правильним висновок суду першої інстанції, що позивач довів факт наявності в нього коштів, і на підтвердження саме коштів в розмірі 150000 дол. США надала копії договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 18.04.2013 року, укладеними за її згоди чоловіком ОСОБА_5 (т.1 а.с.24-25), договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 28.02.2014 року, укладені дружиною її сина ОСОБА_6 (т.1 а.с.26, 27).

Факт того, що ці кошти були покладені на зберігання до ІДС підтверджується показаннями свідків: ОСОБА_4, син позивача, та ОСОБА_7 невістка позивача. Вони підтвердили факт продажу будинку та землі в Одеській області в 2014 році, і факт передачі коштів ОСОБА_2 для зберігання, про що було складено відповідні розписки, так як ці кошти були майном подружжя.

Факт передачі та отримання коштів від сина та невістки ОСОБА_2 підтверджується відповідними розписками від ОСОБА_2 про отримання від ОСОБА_7 (невістки) 140 000 тис. дол.. США та розпискою від ОСОБА_7 про передачу ОСОБА_2 цих коштів (Т.2 а.с. 231-232).

Інші свідки, які були допитані судом першої інстанції, фактично підтвердили декілька фактів крадіжок коштів із ІДС клієнтів в цей період часу. Крім цього підтвердили, що неналежним чином, організована була робота по охороні ІДС, що призвело до негативних наслідків.

Сейфи, встановлені у Вишенському відділенні, були поставлені з Львівського регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» та отримані представником Вінницького регіонального відділення від начальника служби безпеки Львівського регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» протягом 2-го кварталу 2012 року. З моменту надходження і до переміщення на Вишенське відділення сейфи з ІДС знаходилися у Вінницькому регіональному відділенні.

Судом першої інстанції встановлено, що кімнату-сховище, в якій розміщено ІДС, було облаштовано восени 2013 року працівниками служби безпеки та охорони банку під контролем начальника служби безпеки та охорони Вінницького регіонального відділення в присутності керуючого Вишенським відділенням ОСОБА_8 та персоналу Вишенського відділення. Документи про встановлення та облаштування кімнати-сховища не складалися.

Пунктом 4.1. Правил з організації захисту приміщень банків України, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 4 червня 2013 року № 195/ДСК визначено, що банк зобов'язаний обладнати сховище цінностей та/або сховище індивідуальних сейфів: першим та другим рубежами системи охоронної сигналізації, а також кодовим пристроєм керування приймально-контрольними приладами установлення під охорону та зняття з-під охорони рубежів охоронної сигналізації.

У п. 4.3. цих Правил передбачено, що банк зобов'язаний обладнати сейф, що використовується як сховище цінностей та/або сейф з індивідуальними сейфами: першим рубежем системи охоронної сигналізації - безпосередньо двері сейфу на відчинення; другим рубежем системи охоронної сигналізації - зовнішні поверхні сейфу за допомогою сповіщувачів, що реагують на його руйнування ззовні.

Відповідно до п. 1.14 розділу VІ Інструкції про ведення касових операцій у ПАТ «КБ «Хрещатик», затвердженої Постановою правління ПАТ «КБ «Хрещатик» від 27.12.2012 року № 2607 (у редакції від 05.06.2014року) передбачено, що сховище для індивідуального банківського сейфу та сейфова кімната (перед сховище) обладнуються засобами охоронної сигналізації відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань технічного стану та організації охорони.

Банком було порушено порядок встановлення сигналізації, який описаний вище, і ці факти теж підтвердили свідки, які були бувшими працівниками відділення банку ОСОБА_8, ОСОБА_9 таОСОБА_10.

Судом першої інстанції наданий аналіз їх свідчень, враховуючи нормативні вимоги до порядку зберігання та схоронності ІДС.

Ряд порушень з боку банку, які були встановлені судом, призвело до втрати коштів позивача, яка, укладаючи договір з банком, розраховувала на їх збереження, в якому запевняв банк, рекламуючи та надаючи таку послугу.

За визначенням Великого тлумачного словника сучасної української мови схоронність - це властивість речі, яку зберігач передає поклажодавцеві, що характеризується, по-перше, наявністю її у зберігача, по-друге, її недоторканністю, по-третє, її зовнішньою незмінністю та, по-четверте, незмінністю її функціональних властивостей по відношенню до моменту передачі предмета зберігачеві, з урахуванням природного зносу.

Саме такий зміст вклала у свої дії позивач, яка, віднісши кошти до банку і поклавши їх у ІДС, розраховувала на їх збереження (схоронність).

Відповідно до умов договору, укладеного між банком та ОСОБА_2, банк не зобов'язується забезпечити схоронність речі, що поміщена у сейф, проте повинен гарантувати належний стан (справність) такого сейфу, відсутність можливості доступу третіх осіб до нього, а також повинен надати інші гарантії відповідності сейфу його цільовому призначенню.

Встановлено, що по факту крадіжок грошей з банківських сейфів було порушено ряд кримінальних проваджень, в тому числі і за заявою ОСОБА_2, що не заперечує відповідач.

В рамках кримінального провадження були проведені судові експертизи, і висновки даних енкспертиз НДЕКЦ (№132-Т від 30.03.2015 року, та №134-Т від 01 квітня 2015 року)свідчать про можливість виготовлення копій ключа за його відбитком.

ОСОБА_2 після звернення до правоохоронних органів по факту крадіжки коштів, які вона поклала в ІДС, проходила психологічну експертизу на предмет наявності брехні з її боку по факту крадіжки коштів з ІДС. Відповідно до висновку експерта Вінницького НДЕКЦ № 68 від 04.04.2016 року, виражених ознак свідомого введення в оману та відвертої брехні в діях і показах потерпілої ОСОБА_2, які надавалися 28.10.2015 року під час досудового слідства, з застосуванням відео зйомки, по факту крадіжки з індивідуально-банківського сейфу Вишенського відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» не виявлено. Співвідношення ознак брехні до ознак щирості в діях і показах потерпілої вирізняються суттєвою перевагою ознак щирості відносно поодиноких незначних проявів ознак свідомого приховування інформації, обумовлених небажанням згадувати психотравмуючі події.

Судові експертизи, які свідчать про можливість виготовлення копій ключа за їх відбитками та судова психологічна експертиза ОСОБА_2, на думку колегії суддів, є належними доказами і правильно взяті до уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За правилом статті 971 ЦК України передбачено, що до договору про надання особі банківського сейфа без відповідальності банку за вміст сейфа застосовуються положення цього Кодексу про майновий найм (оренду).

Відповідно до п.1.2.1 договору про надання в тимчасове користування індивідуального депозитного сейфу, банк зобовязаний забезпечити цілісність та охорону ІДС.

Згідно п. 4.4. Договору банк відповідає за зовнішню недоторканість ІДС.

За правилом статті 1209 ЦК України, виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товару, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем порушено ряд положень Інструкції про ведення касових операцій у ПАТ «КБ «Хрещатик» та Правил з організації захисту приміщень банків України, що призвело до спричинення викрадення коштів із сейфу позивача

Враховуючи встановлені судом порушення з боку банку, допущені при наданні послуг ОСОБА_2, керуючись ст.610, 611 ЦК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення вимог позивача.

Відповідач заперечуючи проти позову, фактично не спростував доводи позивача, посилаючись при цьому лише на умови договору, і не зважаючи при цьому на звинувачення на його адресу у порушенні ним правил та вимог щодо забезпечення цілісності та охорони ІДС. Позивач в свою чергу, на думку колегії суддів, довела ті обставини, на які вона послалась, як на підставу своїх вимог.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, а мотиви апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Статтею 308 ЦПК України закріплено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді : /підпис/ /підпис/

Згідно з оригіналом: