Провадження № 2/263/3270/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі: головуючого судді Скрипнчиенко Т.І., при секретарі Ткачук Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спадкоємцем четвертої черги,

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до до ОСОБА_2 про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом на спадкове майно ОСОБА_3, який помер 25.07.2010 року, у вигляді 1/6 частини квартири АДРЕСА_1, обґрунтовуючи його наступним.

25.07.2010 року помер ОСОБА_4, який постійно проживав ІНФОРМАЦІЯ_1 про що зроблено актовий запис №1489, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності в рівних частинах, тобто по 1/3 частині кожному: ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло №748/п від 08.04.1997 року, виданого управлінням міського майна Маріупольської міської ради. Після смерті матері ОСОБА_5, 09.06.1998 року, позивач спадкувала належну частину квартири матері. Своє дівоче прізвище змінила на ОСОБА_1 у звязку із реєстрацією шлюбу. ОСОБА_3 залишив заповіт17.12.2005, який посвідчений нотаріусом заповів належну його частину квартири АДРЕСА_1 своєму сину ОСОБА_6 та ОСОБА_1. ОСОБА_6 помер 05.02.2009 року. Спадок після смерті ОСОБА_6 позивач прийняла, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем. Звернулась до Першої маріупольської державної нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав, нотаріусом розяснено що може бути видано свідоцтво про право власності за заповітом на 1/6 частини квартири, на частину яка залишилась - 1/6 відкрилась спадщина за законом. Фактично постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_3ГГ. однією сімєю з дати свого народження. ОСОБА_3 був одружений на її бабці ОСОБА_7 та вони проживали однією сімє з матірю позивача ОСОБА_5. Після смерті в 1993 році ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_3 залишились проживати однією сімєю до дати його смерті. Інших рідних у спадкодавця не було Проживаючи однією сімєю у спірній квартирі, зі спадкодавцем були однією сімєю вели спільне господарство, мали єдиний сімейний бюджет, проявляли турботу один про одного, здійснювали необхідних догляд, сумісно проводила сплату комунальних послуг. Після смерті ОСОБА_3 поховала його за особисті кошти. Тобто однією сімєю проживали більше пяти років. Відповідач ОСОБА_2 з яким перебуває у зареєстрованому шлюбі став проживати в сімї позивача з березня 2006 року, тим самим однією сімєю з спадкодавцем більше пяти років до часу відкриття спадщини не проживав. Тому звернулась до суду.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що на заявлених позовних вимогах наполягає та просе їх задовольнити.

Представник позивача адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала. В подальшому надала заяву про розгял справи за її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням про розгляду справи у його відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні надал свідчення щодо проживання разом позивача із спадкодавцем ОСОБА_3 тривалий час, понад п'ять років.

Суд, заслухавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі, з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО №018522 виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 05.08.2005 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_9, 01.06.1983 року укладено шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_9 ОСОБА_2 (а.с. 12)

Відповідно свідоцтва про народження ОСОБА_9, її батьками зазначені ОСОБА_12 та ОСОБА_5 (а.с.11).

У особовому рахунку №2022-22, у квартирі №6 будка №30 по вул. Зелінського у м.Маріуполі (ордер «2218 від 27.07.1970 року) станом на 19.10.2016 року зареєстровані: ОСОБА_1 з 11.01.1985 та ОСОБА_2 з 14.03.2006, також були зареєстровані: з 24.01.1969-10.08.2010 ОСОБА_4 квартировинаймач, з 24.04.1969 15.05.1993 ОСОБА_7 дружина, з 24.04.1969 27.03.1984 ОСОБА_6 син, з 12.08.1983 по 12.06.1998 ОСОБА_5 донька (а.с.17)

Відповідно свідоцтва про смерть виданого 09.06.1998 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану м.Маріуполя Донецької області ОСОБА_5 померла 09.06.1998 року.

Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем майна стала ОСОБА_9 донька, а саме 1/3 частка трикімнатної квартири номер 6, що розташована у будинку 30 по вулиці Зелінського в місті Маріуполь.

Відповідно свідоцтва про смерть серії І-НО №364826 виданого Виконкомом Бердянського сільської ради Першотравневого району Донецької області 06.02.2009 року, ОСОБА_6 05.02.2009 року помер.

Відповідно свідоцтва про смерть серії І-НО №475567 виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 26.07.2010 року, ОСОБА_4 25.07.2010 року помер.

У матеріалах спадкової справи міститься заповіт ОСОБА_3 (ВКС№524160), у якому зазначено, що останній на випадок своєї смерті зробив розпорядження, зокрема на належну частку квартири за номером шість, розташовану по вулиці Зелінського у будинку номер 30 в м.Маріуполі, заповів ОСОБА_6, ОСОБА_9 в рівних частках кожному.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадкова справа, заведена Першою маріупольською державною нотаріальною конторою №59696355.

З заявою про прийняття спадщини за смерті ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_1.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права, які можуть вплинути на права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців спору між ними».

Згідно до ч. 2, ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

У відповідності до статей 1216, 1217, 1220, 1221, 1222 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця.

Відповідно до ст.1217 ЦК встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Так, відповідно до ст. 1264 ЦК України право на спадкування за законом четвертої черги мають особи, яки мешкали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш 5 років до часу відкриття спадщини.

У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 мешкала з померлим ОСОБА_3 однією сім'єю не менш 5 років до часу відкриття спадщини, суд визнає, що позивач є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_3, тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, задовольняючи позов, суд виходить із положень ст. 1 ЦПК України, відповідно до яких задачами цивільного судового провадження є захист порушених та невизнаних прав свободі та інтересів фізичних осіб, зокрема ОСОБА_1 щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_3.

Судом встановлено, що задоволення позову не порушує права інших громадян.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 16, 328, 1216, 1223, 1233, 1234, 1235, 1264, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10,11, 60, 174, 197 ч.2, 212-215 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спадкоємцем четвертої черги - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом на спадкове майно ОСОБА_3, померлого 25.07.2010 року, у вигляді 1/6 частки квартири №6 по вул. Зелінського, у будинку №30 в місті Маріуполі Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10-ти днів з моменту його проголошення в Донецький апеляційний суд в м. Маріуполі, через Жовтневий районний суд м. Маріуполя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні при проголошенні судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.І. Скрипниченко