Справа № 298/535/16-ц
Номер провадження 2/298/174/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2016 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого - судді Тарасевича П.П.,

при секретарі судового засідання Брітовій Е.А.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката Шаранича М.В.,

представники відповідача: Галас В.М., Галас М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЛГ Україна» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із позовом до ТОВ «ЛГ Україна» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В позовній заяві просить суд стягнути з ТОВ «ЛГ Україна» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.11.2015 року по 23.05.2016 року у сумі 9 919 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що працював в ТОВ «ЛГ Україна» з 01.10.2014 року. 31.01.2015 року його було звільнено з посади водія лісовоза за згодою сторін, про що було видано наказ від 31.01.2015 року № 5. На час звільнення позивача, тобто 31.01.2015 року, існувала заборгованість по заробітній платі, яка складала 5 438 грн.79 коп. За рішенням Великоберезнянського районного суду від 05.11.2015 року було стягнуто з ТОВ «ЛГ України» на його користь, 5 438 грн. 79 коп. заборгованість по заробітній платі; 5 673 грн. 36 коп. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні; 3 240 грн. - невиплачених коштів за час непрацездатності оплаті лікарняних; 1 000 грн. моральну шкоду, які відповідач по сьогоднішній день не відшкодував. Оскільки відповідач не сплатив жодної копійки з наведеного випливає, що з 01.11.2015 року по день пред'явлення позову ТОВ «ЛГ Україна» за затримку розрахунку заборгованість відповідача у виплаті середньомісячної заробітної плати за цей період буде становити 9 919 грн. (середній заробіток 1418 грн.40 коп. Х 7 місяців). А тому посилаючись на наведене позивач просить стягнути на його користь вищевказану заборгованість.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, з підстав наведених в ньому. Одночасно, пояснив що ніде не працює, заборгованість йому не виплачена.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, оскільки відповідачі визнали, що жодних коштів несплатили.

Представники відповідача в судовому засіданні просили в позові відмовити повністю. Та пояснили, що на даний час фірма не працює , немає можливості сплатити кошти.

Суд заслухавши пояснення сторін по справі та вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповіднео до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді водія лісовоза в ТОВ «ЛГ Україна» з 01.10.2014 року по 31.01.2015 року. 31.01.2015 року. ОСОБА_1 звільнено з посади за згодою сторін, про що був виданий наказ від 31.01.2015 року № 5. На час звільнення позивача, тобто 31.01.2015 року, існувала заборгованість по заробітній платі, яка складала 5 438 грн.79 коп. Великоберезнянським районним судом прийнято рішення від 05.11.2015 року, яким було стягнутоз ТОВ «ЛГ України» на користь ОСОБА_1 5 438 грн. 79 коп. заборгованість по заробітній платі; 5 673 грн. 36 коп. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні; 3 240 грн. - невиплачених коштів за час непрацездатності оплаті лікарняних; 1 000 грн. моральну шкоду.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За змістом ст.ст. 116,117 КЗпП України, за своєю сутністю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не належить до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку.

Позивач вважає, що за період з 1 листопада 2015 року по 23 травня 2016 року на його користь підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виходячи з наступного.

Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позивач зазначив, що йому не сплачено за час затримки розрахунку заборгованості при звільненні, а також кошти середнього заробітку не надавши суду таких доказів за період з 01.11.2015 року по 23.05.2016 року.

Враховуючи, те що позивачем не надано доказів, щодо звернення з заявою до відповідача щодо не сплати коштів за даний період в тому числі звернення до відповідача про виплату йому заборгованої суми заробітної плати, а представники відповідача в судовому засіданні зазначили, що кошти не виплачені відповідно до рішення суду від 05.11.2015 року у зв'язку з відсутністю таких (даний період не має відношення до позову), суд вважає що даний позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано достатньо доказів, а тому такий є передчасним.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити на підставі недостатньою кількістю доказів, щодо спору відносно виплати за вищевказаний період, а пояснення представників відповідачів відносно не можливості сплатити кошти по рішенню суду не є предметом спору.

Керуючись ст.ст. 1-4,8,10,11,15,57-60,64,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ТОВ «ЛГ Україна» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Закарпатської області через Великоберезнянський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги (сторонами, які не були при цьому присутні - в той же строк з дня отримання ними копії цього рішення) і набере законної сили після закінчення вищезазначеного строку, якщо не буде оскаржене, а в разі оскарження - після апеляційного розгляду справи, якщо не буде скасоване.

Повний текст судового рішення виготовлено та оголошено 12 липня 2016 року.

Головуючий