У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Струтинська Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк», в інтересах якого діє товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Консалтинг», де субєкт оскарження державний виконавець Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1, на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Правекс-Банк», в інтересах якого діє ТОВ «Вердикт Консалтинг» звернулося в суд з скаргою, де субєкт оскарження державний виконавець Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_1, на дії державного виконавця.

Представник заявника у скарзі посилається на те, що 04.10.2016 р. стягувачем ПАТ КБ «Правекс-Банк» направлено до Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області заяву про відкриття виконавчого провадження з доданим виконавчим листом від 26.02.2014 р. № 308/2615/13 виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, що підтверджується реєстром поштових відправлень.

17.10.2016 р. стягувачем отримано постанову (повідомлення) про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження», а саме, у звязку з відсутністю підтвердження сплати авансового внеску.

Станом на 04.10.2016 р. діяв Закон України «Про виконавче провадження», відповідно до якого, сплата авансового внеску не вимагалася.

Таким чином, стягувачем було подано виконавчий лист 04.10.2016 р. та державний виконавець має прийняти до провадження і відкрити виконавче провадження за виконавчим листом у відповідності до ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження», що діяв до 05.10.2016 р.

На підставі наведеного, просить: скасувати постанову державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_1 від 12.10.2016 р. про повернення виконавчого листа № 308/2615/13 виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 26.02.2014 р. про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі 200216.34 грн.; зобовязати державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_1 прийняти виконавчий лист № 308/2615/13 виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 26.02.2014 р. про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі 200216.34 грн. без сплати авансового внеску.

Представник заявника в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, просить задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.

Державний виконавець Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Судом встановлено, що відповідно до повідомленням про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання від 12 жовтня 2016 року (ВК 52617053), державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1, на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження», у звязку з тим, що стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, відмовлено в прийняті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 308/2615/13 виданого 26.02.2014 р. Ужгородським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Правекс-Банк» заборгованість в сумі 200216.34 грн.

Як зазначено у повідомленні, заява про примусове виконання подана 10 жовтня 2016 року.

Відповідно до ст. 1 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому ОСОБА_3, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим ОСОБА_3, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього ОСОБА_3 та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього ОСОБА_3 підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 цього ОСОБА_3 виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 вказаного ОСОБА_3 виконавець за заявою стягувача про примусове виконання рішення розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього ОСОБА_3.

Згідно з ч. 2 ст. 26 цього ОСОБА_3 до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Водночас, ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 2 червня 2016 року, у відповідності з п. 1 його Прикінцевих та перехідних положень набрав законної сили з дня набуття чинності ОСОБА_3 України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», тобто з 5 жовтня 2016 року.

ОСОБА_3 в редакції до 5 жовтня 2016 року не містили вимоги надання стягувачем разом з виконавчими документами та заявами про їх примусове виконання доказів сплати авансового внеску.

Заявник стверджує, що заяву про відкриття виконавчого провадження разом з виконавчим листом було направлено до виконавчої служби 4 жовтня 2016 року, тобто до набрання чинності ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» в новій редакції. На підтвердження цього надав список № 1833 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів поданих в Київ-31, згідно з яким в цей день 4 жовтня 2016 року згідно наявного на списку поштового штемпелю, ТОВ «Вердикт Консалтинг» відправило 41 рекомендованих листів, в тому числі два з яких було направлено до Ужгородського МВ ДВС.

За змістом ч. 6 ст. 70 ЦПК України, яку суд застосовує за аналогією, днем вчинення відповідної дії вважається день здачі документа на пошту, який визначається за поштовим штемпелем, а не днем надходження цього документа до відповідної установи.

Відповідно до п. 2 рішення Конституційного суду України від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У звязку з цим, суд вважає, що державний виконавець при прийнятті предявленого виконавчого документа та заяви про примусове виконання (а днем їх предявлення є день здачі на пошту) повинен був керуватися нормами ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який втратив чинність 5 жовтня 2016 року, але був чинним та момент виникнення події предявлення стягувачем виконавчого документа та заяви про його примусове виконання і який не передбачав обовязку стягувача долучати докази сплати ним авансового внеску.

За таких обставин суд приходить до висновку, що дії державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_1 при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є неправомірними та такими, що явно порушують права та інтереси ПАТ «Правекс-Банк» як стягувача у виконавчому провадженні, тому скарга в частині скасування вказаного повідомлення підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 р. розяснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Водночас, суд вважає безпідставними вимоги заявника про зобовязання державного виконавця прийняти виконавчий лист без сплати авансового внеску, оскільки визнання судом неправомірним та скасування повідомлення державного виконавця від 12 жовтня 2016 року про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання зобовязує державного виконавця прийняти цей виконавчий документ та відкрити відповідно до нього виконавче провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 210, 383-387 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк», в інтересах якого діє товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Консалтинг» задовольнити частково.

Повідомлення державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання від 12 жовтня 2016 року (ВП 52617053) на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження», яким відмовлено в прийняті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 308/2615/13 виданого 26 лютого 2014 року Ужгородським міськрайонним судом скасувати.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її постановлення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Сарай А.І.