Справа № 214/5329/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 січня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Мхітарян С.С.

при секретарі Ремашевської В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд -

УСТАНОВИВ:

Позивачка подала позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якій вказала що, у грудні 2014 року вона на прохання відповідачки позичила їй 4600 грн. На підтвердження чого відповідачка надала розписку, відповідно до якої вона повинна повернути гроші до 0501.2015 року. Коли зазначений термін вийшов, відповідачка звернулась до неї з проханням продовжити строк повернення коштів ще на один місяць. Позивачка погодилась. З годом відповідачка зверталась до неї з тим же проханням ще декілька разів, але до цього часу відповідачка борг не повернула. Вона неодноразово зверталась до відповідачки з проханням повернути їй гроші, але її звернення відповідачка ігнорувала. Діями відповідачки їй була завдана моральна шкода, яка виразилась в її постійних хвилюваннях, за свої кошти, постійних страждань від обманів з боку відповідачки.

Позивачка в судовому засіданні вказала, що вона дала в борг 4600 грн. під розписку, але відповідачка борг не збирається повертати. Надала письмову заяву в якій просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, причина не явки до суду не відома, була повідомлена належним чином.

Керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній даних та доказів за відсутності відповідача.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши надані позивачем докази, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, мотивуючи своє рішення наступним чином.

Дослідивши матеріали справи приходить до висновку що згідно розписки ОСОБА_2 зобовязалась повернути борг у розмірі 4600 грн. до 05.01.2015 року (а.с.8).

Вдповідно до ст.. 625 ЦКУ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

ст.. 526 ЦКУ Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ст.. 1046 ЦКУ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ст. 1047 ЦКУ Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Розглянувши вимогу що до відшкодування моральної, суд вважає що заявлені вимоги безпідставні, посилаючись на те щ шкоди є безпідставним так як суперечать положенням ст.23 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації особи. Позивача не довів наявності вказаних обставин, а вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є безпідставними, не відповідають дійсності та не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі на відшкодування збитків та моральної шкоди.

Суттєвим є те, що зазначена стаття передбачає відшкодування моральної шкоди, проте лише у випадку, коли це встановлено законом або договором. Тому, вимога про стягнення моральної шкоди може підлягати задоволенню лише у випадку, якщо сторони при укладенні договору передбачили таку відповідальність за порушення зобов'язань. Між Позивачем та Відповідачем мають місце договірні відносини, а Договорами, укладеними між Позивачем та Відповідачем, не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди.

Не можуть застосовуватись до правовідносин, що виникли з порушення договірного зобов'язання, й положення глави 82 ЦК України, які врегульовують правила деліктної відповідальності. Тому у випадку невиконання зобов'язань, в тому числі неповернення банківського вкладу, положення ст. 1167 ЦК України (підстави відповідальності за завдану моральну шкоду), не застосовуються.

Тому суд вважає, що відповідно з вищевикладеним, возовні вимоги можливо задовольнити частково, стягнути на користь позивача суму боргу в розмірі 4600 грн, та судові витрати 243 грн. 60 грн. В інший частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, з відповідача належить стягнути також судові витрати по справі.

Керуючись ст. ст. 10, 27, 31, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 625,1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України.

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 суму боргу в розмірі 4600 (чотири тисячі шістсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншої части на позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою вiдповiдача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя С.С. Мхітарян