Ухвала

іменем україни

22 грудня 2016 року м.Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Гайда-Герасименко О.Д., розглянувши матеріали цивільної справи, які надійшли за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобовязання видати свідоцтво про право власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобовязання видати свідоцтво про право власності.

До суду позивачка надала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок №19а по вул.Степова (колишня Чапаєва), с.Шабо, Білгород-Дністровський район, Одеської області, свою заяву обґрунтовує тим, що можливе відчуження вказаного житлового будинку, вказане призведе до неможливості виконання рішення суду.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення цивільної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до положень ст.151 ЦПК України, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини, а саме: якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову може застосовуватись лише з вказаних підстав, ці підстави є оцінними. Необгрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших ніж, ті, яким вдалось би запобігти.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

У відповідності до ст.152 ч.3 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Оскільки, позивачка в порушення вимог ст.60 ЦПК України, будь-яких належних доказів, які б підтвердили ті обставини про можливе відчуження житлового будинку не надала, це дає суду підстави у відмові в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Тобто, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість про можливе відчуження житлового будинку без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Керуючись ст.ст.10, 60, 151-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок №19а по вул.Степова (колишня Чапаєва), с.Шабо, Білгород-Дністровський район, Одеської області по цивільній справі №495/10052/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобовязання видати свідоцтво про право власності відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя