Справа № 357/6394/16-ц Головуючий у І інстанції Рябченко Л. А.
Провадження № 22-ц/780/4765/16 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 46 22.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

22 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря - Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Євангельської християнської церкви «Джерело життя» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2016 року у справі за позовом Євангельської Християнської церкви «Джерело життя» до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року Євангельська християнська церква «Джерело життя» звернулася до суду з указаним позовом,посилаючись на те, що їй на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 18 жовтня 2012 року належить земельна ділянка площею 0,6000 га, з цільовим призначенням для будівництва духовно-культурного комплексу, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1. Позивач зазначав, що сусідньою земельною ділянкою по вул.Проточна, 10 у м.Біла Церквакористується відповідач ОСОБА_2, який блокує доступ до земельної ділянки позивача шляхом проведення сільськогосподарських робіт в зоні в'їзду та виїзду, чим чинить перешкоди позивачу у користуванні земельною ділянкою.

З урахуванням наведеного, Євангельська християнська церква «Джерело життя» просила зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні нею права користування земельною ділянкоюплощею 0,6000 га, з цільовим призначенням для будівництва духовно-культурного комплексу, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1, а також зобов'язати відповідача усунути всі наслідки порушення права користування вказаною земельною ділянкою.

У червні 2016 року Євангельська християнська церква «Джерело життя»подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії відносноземельної ділянки площею 0,6000 га, з цільовим призначенням для будівництва духовно-культурного комплексу, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована по АДРЕСА_1, яка належить їй на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 18 жовтня 2012 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2016 року у задоволенні заяви Євангельської християнської церкви «Джерело життя» відмовлено.

В апеляційній скарзі Євангельська християнська церква «Джерело життя» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що забезпечення позову в обраний заявником спосіб є недоцільним, оскільки для з'ясування факту вчинення неправомірних дій відповідачем, що перешкоджають здійсненню права користування земельною ділянкою позивачу, суду необхідно встановити обставини справи та дослідити докази, якими вони обґрунтовуються. Вжиття зазначених позивачем заходів забезпечення позову є несвоєчасним та неможливим для виконання, а також не конкретизованим щодо способу забезпечення.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з пунктом 2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2016 року Євангельська християнська церква «Джерело життя» звернулася до суду з указаним позовом,в якому просила зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні нею права користування земельною ділянкоюплощею 0,6000 га, з цільовим призначенням для будівництва духовно-культурного комплексу, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1, а також зобов'язати відповідача усунути всі наслідки порушення права користування вказаною земельною ділянкою.

Однак, при вирішенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не уточнив у позивача та не з`ясував яким чином він просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди позивачу у здійсненні права користування земельною ділянкою.

Встановлення цих обставин має значення для вирішення питання щодо відповідності виду забезпечення позову - заборонити відповідачу вчиняти дії, який просить застосувати Євангельська християнська церква «Джерело життя», позовним вимогам.

Крім того, без уточнення позовних вимог не можливо зробити висновок про те чи невжиття заходівзабезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки позивачем не конкретизований спосіб захисту порушеного права відповідно до ст.16 ЦК України.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку про недоцільність забезпечення позову в обраний заявником спосіб.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції розглянув заяву про забезпечення позову з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню на підставі ст.312 ЦПК України з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки постановлена з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Євангельської християнської церкви «Джерело життя» задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2016 року скасувати, передати питання на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошенняі оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді