АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 2-о/2028/44/2012 Головуючий І інстанції:Марюхна Л.А.
Провадження № 22-ц-/790/4179/16 Доповідач: Івах А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Пономаренко Ю.А., Кружиліної О.А.,

при секретарі Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 31 липня 2012 року у справі за заявою Прокурора Нововодолазького району Харківської області в інтересах територіальної громади Мелихівської ради Нововодолазького району про визнання спадщини відумерлою,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року прокурор Нововодолазького району Харківської області звернувся до суду в інтересах територіальної громади Мелихівської сільської ради Нововодолазького району з завою про визнання спадщини відумерлою.

В обґрунтування доводів заяви посилався на те, що згідно запису в книзі реєстрації актів про смерть у виконкомі Мелихівської сільської ради зроблено запис від 29 січня 1998 року за №7 про те, що 28 січня 1998 року помер ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкав в с. Мелихівка, Нововодолазького району Харківської області.

Відповідно до відомостей, наданих відділом держкомзему у Нововодолазькому районі на ОСОБА_2 видано сертифікат серії ХР № 0111706 на земельну частку (пай) площею 8,05 умовних кадастрових гектари, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 653 від 24.05.2000 року. Вартість такої земельної частки (паю) становить 159 068 грн..

Згідно з довідкою, наданою завідуючим Нововодолазької районної державної нотаріальної контори спадкова справа після померлого ОСОБА_2 не заводилась. Це свідчить про відсутність заповіту спадкодавця, а також про те, що ніхто не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Отже, спадщина, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 ніким не була прийнята.

Крім того, відповідно до інформації, наданої до прокуратури Нововодолазького району сільським головою с. Мелихівка, Нововодолазького району, відомості про наявність спадкоємців ОСОБА_2 відсутні.

До цього часу Мелихівська сільська рада не звернулася до суду з заявою про визнання спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 відумерлою, чим завдається шкода інтересам територіальної громади.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 31 липня 2012 року позов Нововодолазького району Харківської області в інтересах територіальної громади Мелихівської сільської ради Нововодолазького району про визнання спадщини відумерлою задоволено. Визнано спадщину після померлого 28.01.1998 року ОСОБА_2 - відумерлою. Визнано майно, що належало, ОСОБА_2, який помер 28.01.1998 року, на момент смерті, усі права та обов'язки, у тому числі земельну ділянку (пай), розміром 8,05 га, власністю територіальної громади Мелихівської сільської Нововодолазькою району Харківської області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні заяви прокурора Нововодолазької прокуратури Харківської області у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, крім того на момент смерті батька ОСОБА_2 він був малолітньою дитиною, спадщину прийняв фактично.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судове рішення вимогам цивільного процесуального закону не відповідає.

Із наявних матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 помер 28 січня 1998 року, про що свідчить запис акта про смерть №7 (а.с.7)

Особа, що подала апеляційну скаргу, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином померлого ОСОБА_2, що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження, виданого повторно, Серія І-ВЛ №430081 від 27 жовтня 2015 року (а.с32).

На момент смерті ОСОБА_2 його син був неповнолітньою особою та проживав разом із батьком за адресою: село Мелихівка, вул.. Піщана №58 Нововодолазьського району Харківської області, як підтверджено довідкою Мелихівської сільської ради від 11 березня 2016 року вих.. №124 (а.с.33).

Отже, ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після померлого батька ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК Української РСР, що був чинним на момент відкриття спадщини, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За положеннями ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадок, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Отже, якщо спадщина відкрилася у період чинності ЦК УРСР, суду першої інстанції необхідно було належним чином перевірити яке майно, крім земельної частки (паю), розміром 8,05 га, належало ОСОБА_2 на день його смерті, хто вступив у володіння та управління тим майном.

Задовольняючи заяву прокурора та визнаючи спадщину відумерлою після померлого 28 січня 1998 року ОСОБА_2, суд першої інстанції допустив неповноту зясування обставин, що мають значення для справи, а його висновки не відповідають обставинам справи.

Суд дійшов висновку щодо застосування вимог ст. 1277 ЦК України з посиланням на те, що після смерті ОСОБА_2 з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався до нотаріальної контори.

З висновком суду погодитися не можна, оскільки дійшов він його поспішно, без повного й всебічного зясування дійсних обставин справи, кола осіб, прав та обовязків осіб, чиї інтереси можуть бути порушені, та належної правової оцінки дійсних обставин справи.

Неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, як і невідповідність висновків суду обставинам справи є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, як це передбачається вимогами ст. 309 ЦПК України.

При наявності спадкоємця ОСОБА_1, який будучи неповнолітньою особою на момент смерті батька, мешкав з останнім, що відповідно до вимог ст. 549 ЦК України УРСР в редакції 1963 року, шляхом фактичних дій (вступ в управління та володіння спадковим майном), підстави для визнання майна, що належало ОСОБА_2 на момент смерті, власністю територіальної громади Мелихівської сільської ради відсутні.

У задоволенні заяви прокурора слід відмовити за необґрунтованістю вимог.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 31 липня 2012 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог прокурора Нововодолазького району Харківської області про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді