Єдиний унікальний номер 257/4214/14-ц Номер провадження 22-ц/775/1321/2016
головуючий в I інстанції Бурлаченко О.О. єдиний унікальний номер 257/4214/14-ц
суддя доповідач Мальований Ю.М. номер провадження 22-ц/775/1321/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Мальованого Ю.М.,

суддів Агєєва О.В., Новосядла В.М.,

за участю секретаря: Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на відновлену ухвалу Київського районного суду міста Донецька від 6 червня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором займу, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016р. частково задоволено заяву ОСОБА_1 та відновлено втрачене судове провадження з ініціативи суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором займу в частині зібраних документів.

Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року відновлено судове провадження у частині ухвали Київського районного суду міста Донецька від 6 червня 2014 року про затвердження мирової угоди у цивільній справі 257/4213/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором займу.

Ухвалою Київського районного суду міста Донецька від 6 червня 2014 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно якої ОСОБА_2, в рахунок виконання договору займу від 13 серпня 2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у сумі 5 000 000 (п'ять мільйонів) грн. для розвитку бізнесу останнього, переходить нерухоме майно, що належить ОСОБА_3

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду про затвердження мирової угоди та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що судом при розгляді цієї справи були порушені норми матеріального і процесуального права. Затвердження мирової угоди суперечить положенням ч. 5 ст. 175 ЦПК України, оскільки порушила її права щодо нерухомого майна, набутого нею та чоловіком у шлюбі та відчужено за такою угодою без її згоди. Вона не була залучена до участі у розгляді вказаної справи, але ухвалою про визнання мирової угоди вирішено питання про її права та обов'язки як співвласника нерухомого майна, про яке йдеться за змістом мирової угоди та оскаржуваної ухвали. Судом першої інстанції не було враховано, що об'єкти нерухомого майна, які відповідач передає позивачеві за умовами мирової угоди у власність, набуті позивачем у шлюбі, а відтак є спільною сумісною власністю подружжя. Апелянт є багатодітною матір'ю, переміщеною із тимчасово окупованої території України та району проведення АТО, разом з трьома дітьми. Однак у порушення ст. 35 ЦПК України суд не залучив її до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Під час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з'явились, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, що у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4, які наполягали на доводах апеляційної скарги, ОСОБА_5, представника ОСОБА_3, яка просила апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи на новий розгляд з таких підстав.

Статтею 175 ч.1 ЦПК України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнання мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Тобто мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду й під контролем суду, заснована на взаємних поступках угода, яка по-новому визначає їх суб'єктивні права й обов'язки та є двостороннім волевиявленням сторін. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета спору. Не може визнаватися судом мирова угода, яка порушує права, свободи й охоронювані законом інтереси інших осіб.

З матеріалів відновленого судового провадження вбачається, що зазначена мирова угода визнана судом між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 До мирової угоди сторони дійшли під час судового розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором займу.

Умовами визнаної мирової угоди передбачено, що в рахунок виконання договору займу від 13 серпня 2012 року до ОСОБА_2 переходить право власності на нерухоме майно, а саме:

трикімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 160,4 кв.м., житлова площа 86,3 кв.м., належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 6.12.2007 року (а.с. 36-37);

паркінг (машиномісце) для автомобілів НОМЕР_2 який розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 19,9 кв.м., належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 27.05.2008 року (а.с.38-39);

приміщення-апартамент НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 100,6 кв.м., належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 7.06.2010 року (а.с.40-41);

нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_3, на 3-му поверсі в будівлі літ. А-7, загальною площею 489,6 кв.м., в будівлі літ. А-7, А1-2 загальною площею 170,9 кв.м., належать ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 22 червня 2008 року (а.с.42-44);

квартира НОМЕР_4, яка розташована у АДРЕСА_4, загальною площею 151,40 кв.м., належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 15.10.2014 року (а.с.8, 46-47);

нежитлове приміщення 1-го поверху та підвалу, що розташовано за адресою АДРЕСА_5 літ - А-5, загальною площею на першому поверсі 1182,7 кв. м. та в підвалі площею 1083,1 кв.м., належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 4 лютого 2008 року (а.с.48-50);

паркінг (машиномісце) для автомобілів НОМЕР_5 який розташований за адресою: АДРЕСА_6 загальною площею 14,8 кв.м., належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 9 серпня 210 року (а.с.58-62);

паркінг (машиномісце) № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 13,6 кв.м., належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна 49/09 від 3 серпня 2009 року (а.с.63-69).

Згідно копії свідоцтва про одруження 1 лютого 1999 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.10).

В матеріалах справи мається копія свідоцтва про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11), копія свідоцтва про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12), копія свідоцтва про народження ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13), батьками яких зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

З тексту відновленої оскаржуваної ухвали вбачається, що в судовому засіданні встановлено, що сторонами укладений договір займу від 13 серпня 2012 року, відповідно до якого позивач ОСОБА_2 позичив ОСОБА_3 грошову суму для розвитку його бізнесу та в інтересах родини.

Предметом мирової угоди у даному відновленому судовому провадженні зазначено майно. При цьому суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що умови мирової угоди можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету спору, тобто матеріально-правових вимог позивача до відповідача, стосовно яких заявлено позов. Не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами.

Із матеріалів справи вбачається, що право власності на спірне майно у відповідача виникло під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1, яка участі в суді першої інстанції не брала. Суд першої інстанції у порушення ст.ст. 35, 36 ЦПК України не залучив її до участі у справі.

Крім того, відповідно до ч. 4, 5 ст. 175 ЦПК України у разі укладення мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Зазначена вимога закону залишена судом першої інстанції без уваги.

Також в порушення вимог зазначеної статті суд першої інстанції помилково зазначив про затвердження мирової угоди замість передбаченого законом її визнання.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1, скасувати ухвалу суду першої інстанції на підставі вимог ст. 312 ч.1 п.3 ЦПК України та передати питання щодо вирішення заяви про затвердження мирової угоди на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 2 вересня 2014 року територіальну підсудність справ, підсудних Київському районному суду м. Донецька, визначено за Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

За таких обставин ухвала Київського районного суду міста Донецька від 6 червня 2014 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 121, 229, 312, 315 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Відновлену ухвалу Київського районного суду міста Донецька від 6 червня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором займу скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: