Справа № 489/1026/16-ц
Номер провадження 2/489/1062/16
РІШЕННЯ

Іменем України

13 грудня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач), третя особа виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину та дружину,

встановив

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню доньку. Між батьками виник спір щодо місця проживання дитини. Донька на даний момент мешкає за адресою проживання позивача та перебуває на її утриманні. Вказує, що відповідач працює, проте матеріальної допомоги не надає.

Просить суд визнати місце проживання неповнолітньої дитини з позивачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на утримання себе до досягнення дитиною 3-річного віку у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів щомісяця до досягнення дитиною трьох років.

10.05.2016 до суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову. Просив суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2; визначити місце проживання ОСОБА_3 із матір'ю ОСОБА_1; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на утримання себе до досягнення дитиною 3-річного віку у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів щомісяця до досягнення дитиною трьох років.

10.05.2016 до суду від відповідача надійшло заперечення, в якому позов визнає частково.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, проти розірвання шлюбу не заперечував, щодо визначення місця проживання дитини вказав, що спору не має, дитина проживає з матір'ю, аліменти сплачуються за його заявою поданою до підприємства де він працює на дитину 1/4 на дружину 1/6.

Представник третьої особи вказала, що спору про місце проживання дитини не має, проти стягнення аліментів та розірвання шлюбу не заперечує.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії 1-ФП № 186980 позивач і відповідач мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи те, сторони дійшли згоди щодо розірвання шлюбу, суд вважає що вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтею 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

У випадку розгляду спору судом, на суд покладається обов'язок відповідно до вимог ст.161 СК України з'ясувати прихильність дитини до одного із батьків і з врахуванням встановленого вирішити спір.

Суд виходить з того, що відповідно до ЦПК України розгляду підлягають спори, а з матеріалів справи вбачається, що спору про місце проживання дитини не має. Відповідачем подано копії заяв від 15 лютого 2016 року про утримання з нього аліментів, тобто сторони визначились, що дитина проживає з матір'ю. Посилання представника позивача на те, що відповідач хотів взяти дитину до свого місця проживання і міг не повернути її мають інший спосіб захисту а саме позов в порядку ст. 162 СК України.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні вимог про визначення місця проживання дитини необхідно відмовити у зв'язку з відсутністю спору між сторонами.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання та на утримання малолітньої доньки.

Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 180-182 Сімейного кодексу України (далі СК України) за змістом яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у випадку не досягнення домовленості щодо участі в утриманні дитини, рішенням суду з того з батьків, який проживає окремо може бути стягнуто кошти на утримання дитини (аліменти) в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Представник позивача вказав, що позивач бажає отримувати аліменти в розмірі 1/4 з усіх доходів відповідача, тому суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню.

Сплачені відповідачем аліменти за період з 01 лютого 2016 року мають бути враховані державним виконавцем при визначенні розміру заборгованості за минулий період, після встановлення усіх джерел доходів відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Суд враховуючи доходи позивача та доходи відповідача, сплату відповідачем аліментів на утримання дитини, вважає, що аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 від заробітної плати відповідача є достатніми, та зважаючи на те, що відповідач добровільно сплатив аліменти за період з дня звернення позивача до суду і до досягнення дитиною 3 років, тому в задоволенні вимог належить відмовити.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 551,20 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 15, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину та дружину - задовольнити частково.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та зареєстрований 31 серпня 2012 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 500.

Прізвище ОСОБА_1 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.03.2016 до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні вимог про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дружини відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв