Справа № 129/1451/16-ц Провадження № 22-ц/772/3634/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 53Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

20 грудня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтка Ю.Б., Іващука В.А.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Колективного підприємства "Гайсинська меблева фабрика" на додаткове рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Колективного підприємства "Гайсинська меблева фабрика" про розірвання трудового договору та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановила:

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Зобов'язано КП "Гайсинська меблева фабрика" розірвати трудову угоду №3 від 04.06.2012 року, укладену на невизначений строк між ОСОБА_3 та Колективним підприємством "Гайсинська меблева фабрика", з ініціативи працівника за ч.1 ст.38 КЗпП України. Зобов'язано КП "Гайсинська меблева фабрика" внести запис до трудової книжки ОСОБА_3 про її звільнення у відповідності до вимог ч.1 ст.38 КЗпП України та видати їй відповідний наказ про звільнення.

У решті позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 листопада 2016 року задоволено заяву ОСОБА_3 та стягнуто з Колективного підприємства "Гайсинська меблева фабрика" на її користь понесені нею судові витрати на правову допомогу у сумі 800 грн.

Стягнуто з Колективного підприємства "Гайсинська меблева фабрика" на користь держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

Не погодившись із рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 жовтня 2015 року відповідач КП "Гайсинська меблева фабрика" 08.11.2016 року подало апеляційну скаргу, яка ухвалою суду від 19 грудня 2016 року визнана неподаною та повернена апелянту.

Крім того, 21.11.2016 року КП "Гайсинська меблева фабрика" подало апеляційну скаргу на додаткове рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 листопада 2016 року, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати його.

Особи, які беруть участь в справі, повідомлені в установленому порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не зявилися, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 судових витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно договору про надання правової допомоги №24/03 від 24.03.2016 року, акту здачі-прийому правової допомоги до договору, квитанції 0.0.527698202.1 від 28.03.2016 року видно, що адвокат ОСОБА_4 надавав ОСОБА_3 правову допомогу з відповідною вартістю 800 грн.

Такий висновок суд є обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до статті 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитись з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Так, статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правовому допомогу входять до витрат, пов'язаних із розглядом справи.

Відповідно до статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Витрати на правову допомогу - це витрати сторін та третіх осіб, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, котрі беруть участь у справі.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною і особою, яка надає правову допомогу.

Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Склад та розміри витрат, пов'язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20.12.2011 року "Про граничний

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України у п.48 Постанови від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст.79, статтях 84,88,89 ЦПК України

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України визначено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Із матеріалів справи вбачається, що 24 березня 2016 року між позивачем ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_4 укладено договір про надання правової допомоги №24/03, предметом якого є надання адвокатом правової допомоги ОСОБА_3 в усіх питаннях та справах, які пов'язані чи можуть бути пов'язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних її прав та законних інтересів, в тому числі у вирішенні спору з КП "Гайсинська меблева фабрика".

До даного договору додано акт здачі прийому правової допомоги, із якого вбачається, що адвокат ОСОБА_4 надав ОСОБА_3 правову допомогу з відповідною вартістю 800 грн., яка включає в себе юридичні консультації клієнта (100 грн.), написання заяви про звільнення з роботи від 30.03.2016 року ( 200 грн.) та складання позовної заяви про розірвання трудової угоди (500 грн.)

В матеріалах справи міститься також квитанція №0.0.527698202.1 від 28.03.2016 року про перерахування вказаної суми гонорару на розрахунковий рахунок адвоката ОСОБА_4, про що зазначено у акті здачі прийому правової допомоги, підписаному сторонами.

Отже ОСОБА_3 скористалась своїм конституційним правом на правову допомогу гарантованим статтею 59 Конституції України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень по суті позовних вимог і не спростовують підстав стягнення на користь позивача судових витрат пов'язаних із наданням правової допомоги, а також підстав стягнення судового збору на користь держави, а тому колегія суддів вважає, що вони не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права щодо розподілу судових витрат, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині.

Згідно з статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись статтями 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила

Апеляційну скаргу Колективного підприємства "Гайсинська меблева фабрика" відхилити, а додаткове рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:/підпис/ ОСОБА_5
Судді: Згідно з оригіналом: Суддя апеляційного суду /підпис/ ОСОБА_6 /підпис/ ОСОБА_7 ОСОБА_5