АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Заришняк Г.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року в справі за позовом Управління житловими будинками Управління справами Верховної ради України до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України в серпні 2013 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач по справі є власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1. Вказаний будинок перебуває на балансі Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України. Станом на 01.12.2012 відповідач не сплачував квартирну плату та плату за комунальні послуги, у зв'язку з чим, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 6838,69 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2016 року позов Управління житловими будинками Управління справами Верховної ради України до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України ідентифікаційний код 22869342) заборгованість за житво-комунальні послуги у розмірі 6838 (шість тисяч вісімсот тридцять вісім) гри. 69 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України ідентифікаційний код 22869342) витрати з оплати судового збору в розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В скарзі посилався на те, що ОСОБА_2 на момент пред'явлення позовної заяви мав пільгу на сплату комунальних послуг. Посилання позивача на Постанову КМ України від 29 січня 2003 р. № 117, щодо знаття з реєстрації та реєстрацію пільговика, не може слугувати підставою для припинення надання пільги, оскільки ОСОБА_2 фактично проживав у зазначеній квартирі, є її користувачем і у будь-якій адміністративно-територіальній одиниці України зареєстрований не був і пільгу не отримував, що підтверджується наданим ОСОБА_3 паспортом із зазначенням місця реєстрації . Зазначив, що зняття та постановка на новий адресний облік не припиняє дію пільги, передбаченої законом, а регулює порядок недопущення отримання пільги пільговиком за декількома адресами. Оскільки, позивачем не доведено, що ОСОБА_2 отримував пільгу в іншій адміністративно-територіальній одиниці України , у позивача були відсутні підстави для нарахування йому заборгованості без врахування пільг. Також позивач не надав суду договір, на підставі якого відповідач зобов'язаний сплачувати заборгованість та рахунки, які не були оплачені .

До апеляційного суду сторони не з'явились, про розгляд справи були повідомлені.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судом рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Положенням п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з вимогами ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 є власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Вказаний будинок перебуває на балансі Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України.

ОСОБА_2 був зареєстрований у АДРЕСА_1.

22.11.2011 ОСОБА_2 був знятий з реєстрації у АДРЕСА_1.

Після чого, з 31.01.2012 ОСОБА_2 знову був зареєстрований у АДРЕСА_1, де був зареєстрований до 12.11.2015 року..

Крім того, судом було встановлено, що 22.08.2004 Указом Президента України № 976/2004 ОСОБА_2 було присвоєно звання Герой України з врученням ордену Держави.

Так як, 28.11.2011 відповідач був знятий з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1, то згідно п.7 «Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», затвердженого Постановою КМУ від 29.01.2003 № 117, відповідача було знято з обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Печерського району м. Києва.

Після того, як відповідач знову зареєструвався за даною адресою, відповідач не звертався для включення до обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Печерського району м. Києва, що підтверджується копіями листів (а.с. 110, 114)

З січня 2011 по 01.12.2012 відповідачем не було сплачено квартирну плату та плату за комунальні послуги, у зв'язку з чим, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 6838,69 грн. (а.с. 5).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції встановив, що відповідачем порушено обов'язок своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги в розмірі 6838,69 грн., у зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими.

Виходячи з наявних у справі та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, вищенаведені обставини, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновок суду про обґрунтованість вимог позивача відповідає цим обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги, з приводу того, що зняття з реєстрації відповідача не може позбавити його права на пільгу, яке надано йому Законом, колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, як мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. N 117 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), до Реєстру включається така інформація: загальні відомості про пільговика (прізвище, ім'я та по батькові, число, місяць, рік народження, ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, адреса зареєстрованого місця проживання (або за рішенням комісій, утворених місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідно до пункту 4 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. N 848 (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 76; Офіційний вісник України, 1997 р., число 39, ст. 17; 2000 р., N 5, ст. 178), адреса фактичного місця проживання), склад сім'ї, характеристика житла), реквізити паспорта та документа, що підтверджує право на пільги, а також категорія пільговика, перелік пільг, на які він має право, інформація про те, якими пільгами він реально користується.

Відповідно до п. 7 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, як мають право на пільги, у разі зміни місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, яку обслуговує уповноважений орган, пільговик або його законний представник повинен повідомити його про це письмово. У разі зміни зареєстрованого місця проживання поза межами адміністративно-територіальної одиниці пільговик знімається з обліку в уповноваженому органі за попереднім зареєстрованим місцем проживання та стає на облік за новим зареєстрованим місцем проживання. Уповноважені органи за попереднім зареєстрованим місцем проживання пільговика закривають його персональну облікову картку та видають пільговику довідку про зняття з обліку, а за новим зареєстрованим місцем проживання відкривають нову облікову картку з дати реєстрації пільговика.

Згідно з п. 5 вказаного Положення, для включення до Реєстру інформації про пільговика він подає уповноваженому органу довідку про склад сім'ї, копії документів, що підтверджують право пільговика та членів його сім'ї на пільги (з пред'явленням оригіналів цих документів), копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, пред'являє паспорт та надає інформацію про характеристику житла та послуги, щодо отримання яких він має пільги та реально ними користується.

Тобто, для реалізації пільги, яка надана законом встановлений чіткий порядок.

Як було встановлено в суді першої інстанції і це не заперечувалось відповідачем та його представником, відповідач , у зв'язку зі зняттям його з реєстрації в квартирі, Управлінням праці та соціального захисту населення Печерського району був знятий з обліку пільговиків.

Відповідач ні суду першої інстанції ні апеляційному суду не надав доказів з яких суд мав можливість встановити, що зняття пільги з відповідача в компетентному органі було неправомірним.

Позивач в даній справі з у рахуванням зняття відповідача з обліку пільговиків діяв правомірно, нараховуючи комунальні послуги без врахування пільг, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому колегія суддів роз'яснює відповідачу, що він не позбавлений права оскаржити в судовому порядку правомірність дій органу, який здійснив зняття його з обліку.

В разі доведеності відповідачем неправомірності дій уповноваженого органу з приводу зняття його з обліку, останній матиме право звернутись до суду з заявою про перегляд за ново виявленими обставинами рішення суду в даній справі.

Також суд першої інстанції, вірно виходив з того, що позивач в даній справі вже в березні 2012 року повідомив відповідача про необхідність повторного подання документів для оформлення пільги. Проте останній вимоги нормативних актів, якими передбачений порядок оформлення пільг не виконав, необхідні документи не подав, а тому позивач правомірно продовжував нараховувати заборгованість без врахування пільг.

Доводи скарги про те, що суду не був наданий договір , на підставі якого позивач просив стягнути заборгованість, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що відповідач не заперечував, факт надання послуг позивачем.

Відсутність в справі рахунків, які направлялись відповідачу , також не спростовує правильність розрахунку заборгованості, який наданий позивачем.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність ухваленого рішення не впливають.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: