УхвалА

іменем україни

14 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Черненко В.А., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про зобов'язання вчинити певні дії, визначення порядку спілкування з дитиною за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 8 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, який у подальшому уточнив, посилаючись на те, що він є дідусем малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якої є: ОСОБА_5 та його син - ОСОБА_6 Зазначав, що 20 грудня 2014 року відповідачка без згоди та відома батька дитини змінила її місце проживання та відмовила йому, як дідусю, у спілкуванні з онукою.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_4 просив суд усунути йому перешкоди у спілкуванні з онукою - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_5 негайно повернути дитину за місцем її проживання, визначеного розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 11 серпня 2015 року, а саме до квартири АДРЕСА_1. Крім того, просив визначити йому порядок спілкування з онукою за вищевказаною адресою, встановивши графік їх побачень першої та третьої суботи кожного місяця з 10 год. до 17 год. без присутності батьків дитини з перервою на обідній сон.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визначено ОСОБА_4 порядок спілкування з онукою - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання її матері ОСОБА_5, встановивши графік їх побачень першої та третьої суботи кожного місяця з 10 год. до 17 год. у присутності матері ОСОБА_5 з перервою на обідній сон. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 8 червня 2016 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року змінено. У абзаці другому резолютивної частини рішення виключено слова «у присутності матері ОСОБА_5». У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення змінити, позов задовольнити повністю.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Задовольняючи частково позов та визначаючи порядок спілкування ОСОБА_4 з його онукою за місцем проживання матері малолітньої дитини, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що преюдиційним рішенням суду, що набрало законної сили, визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з її матір'ю ОСОБА_5, а, отже, рішення органу опіки та піклування від 11 серпня 2015 року про визначення місця проживання дитини у квартирі АДРЕСА_1. втратило свою юридичну силу. При цьому апеляційним судом вірно змінено рішення суду щодо побачень позивача з онукою у присутності матері, так як перешкод у безпосередньому спілкуванні дідуся зі своєю онукою без участі матері відсутні.

При цьому колегія суддів зазначає, що суди вірно застосували положення ст. ст. 19, 257 СК України і ухвалили рішення, виходячи з інтересів малолітньої дитини.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 8 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.А. Черненко

С.П. Штелик