Справа № 734/2858/16-ц Провадження № 22-ц/795/2455/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Бузунко О. А. Доповідач - Євстафіїв О. К.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Козелецького районного суду від 21 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, третя особа - Козелецький районний сектор Державної міграційної служби України в Чернігівській області,

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 р. ОСОБА_5 предявила позов до ОСОБА_6, в якому просила визнати його таким, що втратив право користування будинком № 235 «а» по вул. Київська у с. Євминка Козелецького району, і здійснити розподіл судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач понад 6 місяців без поважних причин не проживає у спірному будинку, який належить позивачеві, і не несе витрат по його утриманню та по оплаті комунальних послуг. Проте відповідач залишається зареєстрованим у спірному будинку, що спричиняє несення нею додаткових витрат на його утримання.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено; з відповідача на користь позивача стягнуто 551 грн. 20 коп. на відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати дане рішення й ухвалити рішення про відмову ОСОБА_5 у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, у звязку з чим вона підлягала залишенню без руху. Так, після укладення сторонами шлюбу позивачеві присвоєно прізвище «Сіра», але у позовній заяві зазначено її прізвище «Гулевець»; спірний будинок розташований по вул. Київська у с. Євминка, проте у позовній заяві зазначено, що він розташований на вул. Куйбишева у цьому селі. Отож всі правоустановчі документи про особу позивача та свідоцтво про її право власності на спірний будинок є недійсними,

- для вирішення справи суд застосував норми права, які спірні правовідносини не регулюють. Так, справу має бути вирішено на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України і відповідно до цієї статті у задоволенні позову ОСОБА_5 повинно бути відмовлено, т. я. у ході розгляду справи встановлено, що на дату звернення ОСОБА_5 до суду ОСОБА_6 у спірному будинку не проживав менше одного року,

- видана позивачем довіреність на представництво її інтересів у суді ОСОБА_8 є нікчемним правочином, т. я. її посвідчено на підставі недійсного паспорта позивача,

- судом порушено принцип змагальності сторін, т. я. витребування довідки про перейменування вулиці, на якій розташований спірний будинок, і виклик свідків до суду було зініційовано судом.

У судовому засіданні представник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, а ОСОБА_5 просила її відхилити за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що відповідач не є членом сімї позивача особи, якій належить спірний будинок. У звязку з цим відповідачеві не належить право користування даним будинком. Цей висновок суду суперечить нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Так, по справі встановлено наступне.

ОСОБА_5 є власником будинку № 235 «а» по вул. Київській (колишня назва якої Куйбишева) у с. Євминка Козелецького району, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на цей будинок від 08.08.1996 та довідкою Євминської сільської ради № 610 від 07.11.2016 (а. с. 9-10, 50).

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 25.11.2005 перебували у шлюбі, який розірвано заочним рішенням Козелецького районного суду від 30.08.2016 по справі № 734/1886/16-ц, яке набрало законної сили, що підтверджено копіями свідоцтва про шлюб між сторонами та згаданого рішення (а. с. 33, 34-35).

Згідно з копією паспорта ОСОБА_5, вона зареєстрована у спірному будинку з 02.09.1996 (а. с. 7). Копією довідки Євминської сільської ради від 13.09.2016 № 516 підтверджено, що у даний час в цьому будинку крім позивача зареєстрований її повнолітній син ОСОБА_9 та відповідач (а. с. 11).

Із позовної заяви та заперечень на неї вбачається, що ОСОБА_6 вселився у будинок, про який йдеться, як член сімї ОСОБА_5 (а. с. 2-3, 26-30).

Копією акту обстеження від 10.09.2016, складеного депутатом Євминської сільської ради ОСОБА_10 (а. с. 12), та показаннями допитаних судом І інстанції свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 підтверджується, що ОСОБА_6 з 15.03.2016 по цей час за адресою: вул. Київська, буд. № 235 «а», с. Євминка, Козелецького району, не проживає.

Наведені обставини жодним з учасників судового розгляду не заперечуються.

Із встановлено апеляційний суд робить наступні висновки.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 ЖК УРСР, члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку; припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Отже саме по собі припинення між сторонами шлюбних відносин не тягне за собою втрату відповідачем права користуванням належним позивачу будинком, який є спірним.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Оскільки відповідач не проживає у спірному будинку з 15.03.2016, що на 21.09.2016 (дата подання позовної заяви до суду) становить 6 місяців і 5 днів, то на цю дату в силу наведеної норми права він не втратив права користування спірним будинком.

Таким чином, висновок суду про те, що ОСОБА_6 втратив право на користування належним ОСОБА_5 житловим будинком № 235 «а» по вул. Київська у с. Євминка Козелецького району суперечить ч. 2 ст. 405 ЦПК України. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_6, з ОСОБА_5 на його користь підлягає стягненню 606 грн 32 коп. на відшкодування судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної скарги (квитанція на а. с. 65).

Керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. 4, 314, 316 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити, рішення Козелецького районного суду від 21 листопада 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання таким, що втратив право користування будинком № 235 «а» по вул. Київська у с. Євминка Козелецького району відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 606 (шістсот шість) грн. 32 коп. на відшкодування судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але воно може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: