Ухвала іменем україни
15 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Умнова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, інтереси якої представлені ОСОБА_5, до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1, житлова площа квартири 29,3 кв. м, загальна - 57,5 кв. м, в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_8, який не залишив заповіту та після смерті якого відкрилася спадщина за законом. Спірна квартира належить декільком співвласникам на праві спільної часткової власності.ОСОБА_4, у встановлений законом строк, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але через утримання, до теперішнього часу, відповідачем ОСОБА_2 правовстановлюючого документа не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса. Оскільки правовстановлюючий документ на вказану квартиру знаходиться у відповідача ОСОБА_2 і остання не надала його в нотаріальну контору для оформлення спадщини, звернулась з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 (житлова площа квартири 29,3 кв. м, загальна - 57,5 кв. м), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник ОСОБА_2, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши подані заявником матеріали вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності. Обставини, на які посилається заявник не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач по справі після смерті спадкодавця ОСОБА_8 має право на спадкування 1/8 частини квартири АДРЕСА_1. Постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області від 31 жовтня 2015 року ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1, що залишилося після померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 не надала правовстановлюючого документа на вищевказану квартиру. Підставою спору між сторонами стала відмова відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 визнати за позивачем право на спадщину після смерті батька. Позивач не оформила спадщину у нотаріальній конторі, оскільки правовстановлюючий документ утримується спадкоємцем ОСОБА_2 та не надається іншим спадкоємцям для оформлення своїх спадкових прав.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій, виходили з того, що інших можливостей вирішення даного питання у позивача немає, крім визнання її права власності в судовому порядку на спадкове майно. Оскільки, на запити позивача, нотаріуса про надання правовстановлюючого документу на вказану квартиру ОСОБА_2 не реагує.

Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності для визнання за нею права власності на спадкове майно, правомірно відхилено судом апеляційної інстанції, оскільки частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи місцевим та апеляційним судами не вбачається.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, інтереси якої представлені ОСОБА_5, до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Умнова