Справа № 139/1151/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 грудня 2016 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Коломійцевої В.І. секретаря Мельник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

08 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що 09 квітня 2010 року померла її мати ОСОБА_3, яка проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка на території ОСОБА_2 сільської ради Мурованокуриловецького району площею 1,8979 га.

Померла ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області 18 травня 2007 року за № 91 на її імя. Вона спадщини не прийняла. Єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 був ОСОБА_4. Однак останній не встиг оформити у встановленому законом порядку спадкове майно.

21 вересня 2013 року помер ОСОБА_4, який постійно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його смерті залишилось спадкове майно земельна ділянка на території ОСОБА_2 сільської ради площею 1,8979 га та земельна ділянка прийнята у спадщину після смерті ОСОБА_3

Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, спадщину прийняла як така, що постійно проживала за однією адресою зі спадкодавцем.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на вказані земельні ділянки. Оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, тому вона звернулася до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, в позовній заяві просила розглянути справу у її відсутності (а.с.5).

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради також в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с.29).

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом врегульованим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 09 квітня 2010 року у с. Наддністрянське Мурованокуриловецького району Вінницької області померла ОСОБА_3 (а.с.7).

При житті, 18 травня 2007 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, все те, що буде належати їй на день смерті і на що матиме право, заповіла ОСОБА_1 (а.с.10).

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3, зокрема, входило право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8979 га вартістю 46724 грн. кадастровий номер :02:001:0195, що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області.

Факт належності земельної ділянки ОСОБА_3 та її вартість підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 675841, технічною документацією з нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки (а.с. 19-20).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

З положень ст.ст. 1268-1269 ЦК України слідує, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини.

Заповітом (а.с.10), свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 (а.с. 7) стверджується, що позивач ОСОБА_1 була спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 Іншим єдиним спадкоємцем за законом був чоловік померлої ОСОБА_4, що стверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 9).

З довідки ОСОБА_2 сільської ради № 864 від 10.08.2016 року (а.с.14) вбачається, що ОСОБА_1 спадщину не прийняла. Спадщину прийняв єдиний спадкоємець першої черги за законом, чоловік померлої - ОСОБА_4, як такий, що спільно проживав з померлою на час відкриття спадщини. Однак ОСОБА_4 у встановленому законом порядку право на спадщину не оформляв. Зокрема, з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 46210250 та 46210258 від 19.12.2016 року слідує, що спадкова справа на імя померлої 09 квітня 2010 року ОСОБА_3 не заводилася, тобто спадкові права ніким не оформлялися (а.с.32-33).

21 вересня 2013 року у с. Наддністрянське Мурованокуриловецького району Вінницької області помер ОСОБА_4 (а.с.8).

ОСОБА_4 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8979 га вартістю 46724 грн. кадастровий номер :02:001:0194, що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 18, 21) та прийнята у спадщину після смерті ОСОБА_3 земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8979 га вартістю 46724 грн. кадастровий номер :02:001:0195, що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області.

При житті, 18 травня 2007 року ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, все те, що буде належати їй на день смерті і на що матиме право, заповів ОСОБА_1 (а.с.11).

Заповітом (а.с.11), свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 (а.с. 8) стверджується, що позивач ОСОБА_1 була єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3

З довідки ОСОБА_2 сільської ради № 1016 від 21.10.2016 року (а.с. 15) слідує, що інші спадкоємці як за законом так і за заповітом відсутні.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 24.11.2016 року (а.с. 16-17) встановлено факт постійного проживання на час відкриття спадщини позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 за адресою: Вінницька область, Мурованокуриловецький район, с. Наддністрянське, вул. Щорса, 10.

З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 46210264 та 46210267 від 19.12.2016 року слідує, що спадкова справа на імя померлого 09 квітня 2010 року ОСОБА_3 не заводилася, тобто спадкові права ніким не оформлялися (а.с.30-31).

Державним нотаріусом позивачу відмовлено в посвідченні свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 1,8979 га кожна, у звязку з відсутністю документів необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с. 22).

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

З оголошення в газеті «33-й Канал» від 05 жовтня 2016 року, слідує, що оригінали державних актів на право приватної власності на землю належних ОСОБА_5 та ОСОБА_4 втрачено (а.с. 12-13), а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може.

Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на земельні ділянки як спадкоємця ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1223, 1225, 1269 ЦК України, ст.ст. 3, 57, 174 ч. 4, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на земельну ділянку на території ОСОБА_2 сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, площею 1,8979 га, кадастровий номер :02:001:0195 (державний акт серії ЯБ № 675841) в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, який помер 21 вересня 2013 року та прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, яка померла 09 квітня 2010 року, і не оформив спадкових прав.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на земельну ділянку на території ОСОБА_2 сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, площею 1,8979 га, кадастровий номер :02:001:0194 (державний акт серії ЯБ № 676107) в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, який помер 21 вересня 2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :