УхвалА

іменем україни

7 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Закропивного О.В., ХоптиС.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя за касаційною скаргою ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 15 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з липня 2007 року по січень 2014 рокувін та ОСОБА_5 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу й вели спільне господарство. За час спільного проживання ними за кредитні кошти придбано автомобіль GEELY, право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_5 Грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом виплачувалися спільно. Оскільки у 2014 році сімейні стосунки між сторонами припинилися, виникла необхідність у поділі спільно нажитого майна.

З огляду на викладене ОСОБА_4 просив суд встановити факт спільного проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з липня 2007 року по січень 2014 року, визнати спірний автомобіль спільним майном подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 його частину.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 15 лютого 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з липня 2007 року по січень 2014 року. Визнано автомобіль GEELY, реєстраційний номер НОМЕР_1, спільним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля GEELY.

У касаційній скарзі ліквідатор фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують

Задовольняючи позов, суди вірно застосувавши положення ст. ст. 3, 74 СК України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вимоги ч. 4 ст. 174 ЦПК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що позивач довів, що з липня 2007 року по січень 2014 року проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою і за цей час набули у спільну сумісну власність спірний автомобіль.

Доводи касаційної скарги цих висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають. Посилання касаційної скарги про те, що суд не вирішив питання грошової компенсації, оскільки автомобіль є неподільною річчю, безпідставні, так як таких вимог не заявлялось, а враховуючи, що жоден із подружжя не вчинив дій щодо внесення на депозитний рахунок коштів, то суд визначив ідеальні частки у майні подружжя.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта