Справа 303/7103/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Штець І.І.,

за участі представника заявника ОСОБА_1

представника ДВС ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Мукачівського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_4, стягувач ПАТ «КБ «Надра»,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Мукачівського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_4, стягувач ПАТ «КБ «Надра», в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 52538397 від 04.10.2016 року, винесену державним виконавцем Мукачівського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_4 Скаргу обґрунтовує тим, що 18.10.2010 року Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості у розмірі 507875,59 грн. 30.03.2011 року видано виконавчий лист на виконання рішення суду від 18.10.2010 року. 17.05.2013 року державним виконавцем МВ ДВС Мукачівського МРУЮ ОСОБА_6 було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 2-3199/2010, виданого 30.03.2011 року. 27.06.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. В подальшому ПАТ «КБ «Надра» було повторно предявлено виконавчий лист до виконання, у звязку з чим 04.10.2016 року державним виконавцем Мукачівського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_4 було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа № 2-3199/10, виданого 30.03.2011 року. Разом з тим заявник зазначає, що виконавчий документ міг бути повторно предявлений до виконання до 27.06.2015 року. У звязку з цим вважає, що державним виконавцем неправомірно був прийнятий до виконання виконавчий лист та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016 року, оскільки державний виконавець відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» зобовязаний був відмовити у відкритті виконавчого провадження у звязку з пропуском строку предявлення до виконання виконавчого документу.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав із наведених у ній мотивів, просив скаргу задовольнити, подав суду додаткові письмові обґрунтування.

Представник Мукачівського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_4 заперечила проти задоволення скарги, вказала, що оскаржувана постанова прийнята державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Також надала матеріали виконавчого провадження.

Представник стягувача в судове засідання не зявився, повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, при цьому подав до суду заяву про відкладення судового засідання у звязку із зайнятістю представників в інших судових засіданням. Разом з тим, зясовуючи думку учасників судового засідання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності представника ПАТ «КБ «Надра», які кожен окремо, просили проводити судовий розгляд, а також враховуючи відсутність доказів на підтвердженя поважності причин неявки в судове засідання представника ПАТ «КБ «Надра», судом прийнято рішення про проведення такого.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожен має право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання рішень судів здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваних рішень).

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ст.ст. 17, 18 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, у яких зазначається, зокрема, строк предявлення виконавчого документа до виконання.

В судовому засіданні встановлено, що 18.10.2010 року Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення, відповідно до якого з вирішено стягнути ОСОБА_5 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості у розмірі 507875,59 грн. На підставі зазначеного рішення суду та на його виконання Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області 30.03.2011 року видано виконавчий лист № 2-3199/10.

17.05.2013 року державним виконавцем МВ ДВС Мукачівського МРУЮ ОСОБА_6 на підставі заяви стягувача від 14.05.2013 року було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 2-3199/2010. В подальшому 27.06.2014 року державним виконавцем було винесено постанову ВП № 37930229 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

При цьому у ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Також судом встановлено, що ПАТ «КБ Надра» повторно предявило виконавчий лист до виконання відповідно до заяви від 26.09.2016 року. У звязку з цим державним виконавцем Мукачівського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_4 04.10.2016 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52538397.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються, зокрема, для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

При цьому державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема, пропуску встановленого строку предявлення документів до виконання; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 цього Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються предявленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку предявлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у звязку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Тобто після переривання строку предявлення виконавчого документа до виконання у звязку з його предявленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє стягувача права на повторне предявлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічне розяснено в п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» де зазначено, що ураховуючи положення пункту 1 частини першої та частини пятої статті 47 у взаємозвязку з вимогами пункту 7 частини першої статті 26 Закону про виконавче провадження, повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків.

При цьому судом встановлено, що у виконавчому листі зазначено про те, що рішення набрало законної сили 29.10.2010 року, строк предявлення такого до виконання визначено до 29.10.2013 року. Таким чином у виконавчому листі визначено, що такий може бути предявлений до виконання протягом трьох років.

Разом з тим суд враховує також і наступне. Загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути предявлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

За пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2677-VІ, який набрав чинності з 09.03.2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі. Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо предявлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

При цьому судом встановлено, що виконавчий лист виданий 30.03.2011 року, тобто після набрання чинності Законом № 2677-VІ, тому строк предявлення цього виконавчого листа до виконання повинен визначатися цим Законом і становити один рік з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили. Крім того, зазначення судом у виконавчому листі іншого строку предявлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом. Суд має право лише поновити пропущений строк предявлення виконавчого листа до виконання за наявності відповідного клопотання стягувача та поважності причин пропуску цього строку (ст. 371 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію зробив Верховний Суд України в постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-711цс15.

З огляду на зазначене вище, враховуючи визначений у Законі строк предявлення виконавчого листа до виконання, із врахування вимог ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» щодо переривання строку давності предявлення виконавчого документа до виконання, а також того, що 27.06.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу і тільки 04.10.2016 року повторно було відкрито виконавче провадження, суд приходить до висновку, що виконавчий лист прийнятий до виконання з порушенням строку, визначеного ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52538397 від 04.10.2016 слід визнати неправомірною та скасувати. При цьому та обставина, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.06.2014 року була скерована ПАТ «КБ «Надра» тільки 26.09.2016 року жодним чином не впливає на перебіг строку предявлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись ст.ст. 210, 386, 387 ЦПК України, ст.ст. 11, 20, 22, 23, 25, 47 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити.

Визнати постанову державного виконавця Мукачівського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження ВП № 52538397 від 04.10.2016 року щодо виконання виконавчого листа № 2-3199/10, виданого 30.03.2011 року неправомірною та скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.М.Заболотний