22-ц/775/633/2016(м)
Категорія 57 Головуючий у 1-й інстанції Аксьоненко В.І.
Суддя-доповідач: Ткаченко Т.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

17 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Мальцевої Є.Є., Лісового О.О.,

секретар - Брежнєв Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» про визнання кредитного договору недійсним, стягнення страхового внеску за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 17 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь Банк» або Банк) про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування зазначеного позову зазначив, що 20 серпня 2013 року між ним та Банком був укладений кредитний договір № 1/1732194 на підставі якого він отримав кредит на суму 31 200 грн. строком на три роки для лікування хворих матері та тещі. На момент укладання договору позивач мав добре оплачувану постійну роботу. Однак у грудні 2013 року позивач втратив роботу через скорочення штату працівників, але протягом наступних десяти місяців, не зважаючи на тяжкий матеріальний стан, він справно сплачував кредитні платежі. Початком невиконання його обов'язків за даним кредитним договором стала нестабільна ситуація на Донбасі, проведення АТО, через що банк залишив м. Донецьк, чим порушив умови кредитного договору та не залишив можливості позивачу сплачувати кредитні платежі. Також позивач, посилаючись на порушення банком Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил, затверджених постановою правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року, вказував, що банком незаконно та необґрунтовано встановлена сплата суми комісії банку за супутні послуги у розмірі 1,8 % в місяць від суми кредиту, реальна процентна ставка сягає 62,41%, а не 13% , як було заявлено на початку. На кінець розрахункового терміну сума кредиту здорожчає на 187,23%, а не на 90,04 %, що також є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів». Посилається також на те, що ознайомитися з кредитним договором мав змогу лише після його підписання, пункт 2.3 кредитного договору йому не роз'яснено, не надані правила надання споживчого кредиту, які є невід'ємною частиною договору, не повідомлено про тарифи та програму страхування, не надано договір страхування. Пункт. 2.4 договору вважає нікчемним, оскільки банк не затребував письмового дозволу дружини. Посилаючись на перебування у тяжкому становищі, під випливом тяжких обставин. Просив визнати п.п.1.3.2. кредитного договору недійним, визнати зазначений кредитний договір недійсним в цілому, застосувавши наслідки недійсності договору, стягнути з банку 1200 грн., сплачені як страховий внесок.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 17 червня 2016 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ПАТ «Креді Агріколь Банк», третя особа ТОВ «Фінансова компанія «Позика» про визнання кредитного договору недійсним, стягнення страхового внеску відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість, незаконність, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема зазначає, що п.2.2.5 Договору передбачено змінювати банком розмір ставки, що є прямим порушенням ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів » та ст. 525 ЦК України. Також судом не прийняті до уваги наступні невідповідності кредитного договору законодавству: збільшення процентної ставки, що не відображено в кредитному договорі; згода СК «Уніка» на укладання договору страхування з позивачем у вигляді підпису та печатки у комплексному договорі не надана, а сам договір страхування позивачем не підписаний, в повному обсязі з кредитним договором не ознайомлений; передав персональні дані позивача, банк порушив Закон України «Про персональні дані»; банк, ввівши в оману позивача, приховавши дисбаланс договірних прав на момент підписання договору, збільшив процентну ставку; наявність непропорційно великої суми компенсації - понад 50% від суми кредиту є порушенням ст.21Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 525 ЦПК України та Закону України № 661-VI від 12.12.2008 «Про внесення змін в деякі законодавчі акти України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку». Також позивач зазначив, що суд першої інстанції безпідставно залучив ТОВ ФК «Позика» в якості третьої особи. Вваважає, що уклав угоду під впливом тяжких обставин та на вкрай не вигідних умовах, що тягне визнання цього правочину недійсним.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності позивача, представників відповідача та третьої особи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи ( а.с. 175, 177, 176). Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача - ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.627, ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку, що права позивача при укладенні та виконанні спірного кредитного договору порушені не були, оспорнюваний договір відповідає вимогам законодавства України, та судом не встановлено істотного дисбалансу. Укладаючи оскаржуваний договір, позивач був ознайомлений з усіма істотними умовами договору. Всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно Договору, визначені в Правилах та Умовах надання, обслуговування та погашення кредиту. Укладений договір кредиту був добровільно підписаний ОСОБА_2, а відтак останній погодився зі всіма умовами даного договору. Свідченням того, що ОСОБА_2 погоджувався з умовами договору є і той факт, що він здійснював погашення кредиту, а відтак своїми діями визнавав умови договору у повному обсязі. Твердження позивача щодо укладення договору на вкрай невигідних умовах не відповідають дійсності.

З такими висновками суду не можна не погодитися враховуючи наступне.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 20 серпня 2013 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 укладений Комплексний договір №1/1732194 ( далі - Договір) для споживчих потреб в сумі 31200,00 гривень, строком на 36 місяців до 19.08.2016 року (включно). Позичальник зобов'язався сплачувати платежі за кредитом щомісячно до 20 числа кожного місяця, згідно з графіком погашення кредиту (додаток № 1 до Договору) (а.с.6-9).

Згідно з п.1.3. Договору за користування кредитом позичальник сплачує:

1.3.1. процентну винагороду (далі - проценти): щомісячно, в розмірі 13.00 % річних за користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором.

1.3.2. комісійну винагороду (далі - комісія): щомісячно - комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1.80% в місяць від суми кредиту.

Всі умови щодо надання кредиту, обслуговуванню та погашенню заборгованості за кредитом, згідно Договору, визначені в Правилах та Умовах надання, обслуговування та погашення кредиту ( Додаток № 2 до Договору, що є невід'ємною частиною договору (п.1.4. Договору).

Згідно з п.2.3. Договору підписанням договору Позичальник підтверджує, що він у письмовій формі у повному обсязі отримав від Банку інформацію, визначену ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ від 10. 05.2007 р. № 168, та / або іншими нормативними актами, що регулюють це питання.

Як передбачено п.6.1. Договору шляхом підписання Договору Позичальник підтверджує, що він в день укладання Договору: особисто отримав свій примірник Договору; Умови Договору йому зрозумілі; з Правилами, Правилами страхування та Програмою страхування, що розміщені на офіційному сайті Банку ознайомлений, приймає та погоджується; з тарифами Банку і Страхової компанії ознайомлений і згодний; надає свою згоду про передачу Банком інформації, що становить банківську таємницю, Страховику.

Зазначені обставини спростовують доводи позивача щодо не ознайомлення ним з умовами Договору та ненадання Банком йому можливості ознайомитися з умовами Договору до його підписання.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

У наведеному Законі чітко прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При цьому в разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену ст.ст.15 і 23 цього Закону.

Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один із оригіналів якого передається споживачеві. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі.

Отже, не можна погодитися із посиланнями на невідповідність умов спірного договору загальним засадам цивільного судочинства, положенням Закону України «Про захист прав споживачів» щодо справедливості його умов через зазначення непропорційно великого розміру компенсації (відповідальності) встановленої для позичальника, відсутність в кредитному договорі умов про аналогічну і пропорційну відповідальність банку перед позичальником.

Пунктом 3 Договору передбачена відповідальність сторін.

Сплата пені у розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченої заборгованості за Договором за кожний день прострочення платежу передбачено у разі неналежного виконання умов цього Договору ( п.3.1 Договору).

Договором передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання умов Договору та Правил, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Більш того, позивач звертаючись з позовом, не посилається на те, що Банком не виконані свої зобов'язання щодо надання кредиту у визначеному в Договорі розмірі, або щодо не відкриття позивачу поточного рахунку для погашення заборгованості.

Укладаючи договір, позивач з'ясував на яких умовах він укладається, тому з власної ініціативи на момент отримання коштів визначив для себе правила їх отримання та повернення, які в подальшому не можуть безпідставно змінюватись на вимогу однієї зі сторін. Підстави вважати незаконними умови кредитного договору, на які посилається боржник, відсутні.

Як вбачається зі змісту оспорюваного кредитного договору, сторони передбачали всі істотні умови договору відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів, у тому числі і про погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитом.

Таким чином, укладаючи кредитні договори, сторони дійшли згоди з усіх істотних умов, на яких вони укладалися, а відтак з власної ініціативи на момент отримання коштів позивач визначив для себе правила подальшої поведінки.

Перед укладанням кредитних договорів позивач ОСОБА_2 отримав всю необхідну інформацію. Доводи апеляційної скарги про ненадання всій інформації щодо умов договору є безпідставними, оскільки він погодився з визначеними умовами та виразив свою волю, підписавши зазначений договір.

Вся необхідна інформація про умови отримання кредиту, детальний розпис загальної вартості кредиту та вартість послуги з оформлення договору, строк на який кредит може бути виданий, тип відсоткової ставки, процедура виконання договору, була надана позичальнику, що вбачається з умов кредитних договорів, що підтверджується матеріалами справи.

Позивачем був отриманий свій примірник Договору ( п. 6.1. Договору), додатками до якого, які в свою чергу є невід'ємними частинами Договору, є Умови надання, обслуговування та погашення кредиту, а саме Додаток № 1, Додаток № 2 (далі Правила та умови надання, обслуговування та погашення кредиту) ( а.с. 10,11).

В наведених вище додатках зазначено орієнтовану сукупну вартість кредиту, а саме: реальна процентна ставка, % річних - 62,41%. Відповідно до п. 2.8. Правил та умов надання, обслуговування та погашення кредиту розрахунок реальної процентної ставки проведено відповідно до вимог Постанови Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року. Також в Додатках зазначено орієнтовану сукупну вартість кредиту, порядок обчислення та сплати процентної винагороди, комісійної винагороди, комісія за РКО ( відкриття поточного рахунку для отримання кредитних коштів) - 30 грн., абсолютне значення подорожчання кредиту на користь Банку - 26892,66 грн., проценти подорожчання кредиту - 90,04% та ін.

Про отримання позивачем у повному обсязі у письмовій формі від Банку інформацію, визначену ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ від 10. 05.2007 р. № 168, та / або іншими нормативними актами, що регулюють це питання, підтверджено п.2.3. Договору.

Отже, позивач був ознайомлений із умовами кредитування у банку, інформацію щодо сукупної вартості кредиту, порядком погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом, загальним розміром вказаних сум та розміром сукупних витрат, необхідних для укладення договору. Тому посилання в апеляційній скарзі на порушення вимог Закону України "Про захист прав споживачів" при укладанні кредитного договору, несправедливість умов договору, є безпідставними.

Неспроможними є і доводи апелянта відносно несправедливості умов укладеного кредитного договору щодо одностороннього підвищення процентної ставки за кредитом, оскільки оспорюваним кредитним договором не передбачено такого права Банка.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги щодо односторонньої зніми Банком встановленого Договором розміру процентної ставки, посилається на п.2.2.5 Договору банківського рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи 20 серпня 2013 року між ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_2 був укладений Договір № 1732194/7399047 банківського рахунку фізичної особи (далі - Договір банківського рахунку), відповідно до якого Банк відкриває клієнту поточний рахунок та надає послуги з розрахунково-касового обслуговування (а.с.12-14).

Пунктом 1.3. Договору банківського рахунку Банк сплачує проценти за залишком коштів із розрахунку 0 процентів річних.

Підпунктом 2.2.5. пункту 2.2. цього договору передбачено право Банку змінювати встановлений цим договором розмір ставки, за якою нараховуються проценти за залишком коштів на Рахунку Клієнта та п.3.3. визначений порядок зміни процентів.

Отже, зазначеним Договором банківського рахунку не передбачено право Банка в односторонньому порядку змінювати процентну ставку за Комплексним договором № 1/1732194 від 20 серпня 2013 року. Крім того, вимог щодо оскарження Договору банківського рахунку позивачем не заявлялось. Порушень відповідачем положень ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів та норм Цивільного кодексу України, згідно якого одностороннє змінення умов зобов'язання не допускається, під час укладення оспорнюваного Договору останнім допущено не було.

Відповідно до п. 2.6. Банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав і вигод за договором, а також за угодами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про Позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна, або яку Банк вважатиме доцільною.

Статтями 6, 11 Закону України від 01 червня 2010 року № 2297-У1 «Про захист персональних даних» передбачено право на обробку персональних даних не лише на підставі згоди суб'єкта персональних даних, але й у випадках, визначених законами України, в порядку, встановленому законодавством.

Комплексний договір № 1/1732194 від 20 серпня 2013 року складається з двох розділів: Розділ І - Кредитний договір та Розділ - ІІ - Договір страхування, яким визначено «Загальні умови страхування».

З Розділу Ш вбачається, що позивач був ознайомлений з правилами , Правилами страхування та Програмою страхування, що розміщені на офіційному сайті Банку.

Зазначений договір, в якому визначений страховик - ПАТ «СК «УНІКА Життя», його Страховий агент - ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», підписаний сторонами та скріплений печаткою Банку/Страховика.

Тому доводи апеляційної скарги щодо не отримання усієї інформації до підписання кредитного договору, а також щодо ненадання згоди страхової компанії на укладення оспорюваного договору та не підписання останньою цього договору, являються безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» (далі - ТОВ «ФК «ПОЗИКА») та ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» 30 жовтня 2015 року укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 10-ІУ (далі - Договір № 10-ІУ), відповідно до якого право грошової вимоги за Комплексним договором № 1/1732194 від 20 серпня 2013 року перейшло до ТОВ «ФК «ПОЗИКА» (а.с. 44- 47).

Розділом 7, п.7.6. Договору № 10-ІУ передбачено, що шляхом підписання цього Договору та у відповідності до ч.4 ст.4 ЗУ «Про захист персональних даних», Первісний кредитор, як володілець даних персональних де обробляються та зберігаються персональні дані Боржників, надає право Новому кредитору, як розпоряднику, обробляти дані Боржників, виходячи із мети та цілей наданої згоди Боржниками».

Відповідно до Статуту ТОВ «ФК «ПОЗИКА», товариство є фінансовою установою, яка зареєстрована відповідно до вимог чинного законодавства, має відповідне свідоцтво ( а.с.48,49, 52).

Таким чином, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо порушення прав позивача при укладенні Договору надаючи Банку права передачі персональних даних позивача іншим фінансовим установам.

Позивач належним чином був повідомлений Банком про укладення Договору № 10-ІУ, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за Комплексним договором № 1/1732194 від 20 серпня 2013 року (а.с.82, 83).

Доводи апеляційної скарги відносно того, що судом не перевірено реальність та дієвість Договору № 10-ІУ, та ненадання ТОВ «ФК «ПОЗИКА» доказів про перерахування ціни договору на рахунок ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» відповідно до п.3.1.3. Договору № 10 - ІУ являються безпідставними, оскільки вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором у цій справі не заявлено і судом ці обставини не перевірялись.

Відповідно до положень ст.ст. 512 - 514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов'язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.

Оскільки за Договором № 10-ІУ ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» відступило ТОВ «ФК «ПОЗИКА» право вимоги до боржника ОСОБА_2 за Комплексним договором № 1/1732194 від 20 серпня 2013 року, судом правомірно, відповідно до положень ст.35 ЦПК України, залучено останнього за його клопотанням до участі у справі, оскільки рішення суду в справі могли вплинути на їх права щодо позивача.

Неспроможні і доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідно до положень ст.65 СК України Договір був укладений без згоди дружини позивача, оскільки право подружжя позичника цим Договором не порушені. Спірний договір був укладений для набуття майна, а не його відчуження, тому згода іншого із подружжя для укладення такого договору не вимагалась.

Як роз'яснено в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 213 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент укладення Кредитного договору всі умови ст. 203 ЦК України були дотримані, положення правочину відповідають вимогам законодавства, а тому відсутні підстави для визнання як окремих положень Договору, так і визнання його в цілому недійсним.

Ті обставини, що у позивача до укладення Договору виникла складна життєва ситуація, яка вимагала наявність грошових коштів, у зв'язку з чим він і уклав спірний договір, не може бути підставою для визнання його недійсності.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо надання Банком несправедливої сукупної вартості та проценту подорожчання кредиту спростовується Додатком № 1 «Графік платежів», отриманим позивачем під час укладення Договору, в якого визначена сукупна вартість кредиту.

Сплата пені у розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченої заборгованості за Договором за кожний день прострочення платежу передбачено у разі неналежного виконання умов цього Договору ( п.3.1. Договору).

Доводи апеляційної скарги колегія суддів залишає без уваги, оскільки вони не випливають з матеріалів справи, ніякими належними та допустимими доказами не підтверджені, не ґрунтуються на законі і не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Таким чином, переглядаючи справу в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, та доводів апеляційного оскарження, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування рішення суду. А тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 17 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді: О.О.Лісовий

Є.Є.Мальцева