ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9732/16-ц
провадження № 2/753/5172/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого судді: ЛЕОНТЮК Л.К.,

за участю секретаря : ГОЛОДЕНКО К.В.

сторін:

позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, суд

В С Т А Н О В И В:.

У травні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з моменту реєстрації шлюбу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Позивачка вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З питання щодо утримання та виховання сина визначилися у примусовому порядку згідно рішення суду про стягнення аліментів.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на розірванні шлюбу, оскільки збереження сім'ї та примирення між ними не можливе , пояснивши, що основною причиною розірвання шлюбу є психологічна несумісність подружжя і вона до розірвання шлюбу підійшла виважено, оскільки з серпня 2015 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спору про поділ майна не мають, оскільки добровільно поділили майно, яке вона вивезла за фактичним місцем проживання до матері у с. Ворошилівка, Тиврівського району, Вінницької області.

Відповідач не заперечував проти викладених позовних вимог та проти розірвання шлюбу, пояснивши суду, що тривалий час не підтримують шлюбні відносини, утримувати та виховувати неповнолітнього сина йому ніхто не перешкоджає, виконавчий лист за його заявою буде направлений для виконання за місцем його основної роботи.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом.

Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, письмові пояснення представника відповідача, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Як слідує із матеріалів цивільної справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2013 року, про що зроблено актовий запис № 1631 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ( а.с.6).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 7)

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки з серпня 2015 року, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, спору про поділ майна не існує, оскільки вирішений у добровільному порядку. З питання щодо утримання та виховання сина , сторони визначилися у примусовому порядку

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212, 213, 215, 218 ЦПК України та на підставі ст.110,112 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб зареєстрований 26 жовтня 2013 року, про що зроблено актовий запис № 1631 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві між

ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 розірвати.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Копію рішення вручити сторонам в залі судового засідання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК