АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1518/2016 Головуючий в суді 1 інстанції - Савицький О.А.
Доповідач - Ящук Т.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії», Орган опіки і піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації Служба у справах дітей про визнання настання страхового випадку в результаті нещасного випадку та зобов'язання виплатити страхове відшкодування,

встановила:

У липні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ПрАТ «АСК «Інго Україна», треті особи: ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», Орган опіки і піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Служба у справах дітей, у якому просили:

- визнати настання страхового випадку, а саме смерті страхувальника ОСОБА_6 в результаті нещасного випадку, а не «інциденту», як заявлено в листі за №5 від 05.01.2015 року страховика за договором страхування №322241335 добровільного страхування від нещасного випадку від 15.08.2013 року ПрАТ «АСК «Інго Україна»;

- зобов'язати ПрАТ «АСК «Інго Україна» виплатити страхове відшкодування вигодонабувачу за договором страхування №322241335 добровільного страхування від нещасного випадку від 15.08.2013 року та здійснити страхову виплату.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначали, що судом не було прийнято до уваги ті обставини, що ОСОБА_6 був працездатною особою і працював до останнього дня життя свого життя. Смерть ОСОБА_6 настала при виконанні своїх трудових обов'язків, на робочому місці. Він на обліку з будь-яким захворюванням в поліклініці за місцем проживання не перебував, на своєму підприємстві, де працював 8 років, листки непрацездатності не надавав.

Крім того, у позовній заяві вони не заявляли вимог про сплату страхового відшкодування саме на їх користь, про що неправильно зазначено в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому відповідно суд зробив невірний висновок про відмову в позові.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2, представники позивача ОСОБА_7, ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити.

Представник відповідача ПрАТ АСК «Інго Україна» - КравченкоР.Ю. вважав доводи апеляційної скарги безпідставними та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач ОСОБА_3, представники третіх осіб ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом про визнання події - смерті страхувальника ОСОБА_6 в результаті нещасного випадку страховим випадком та зобов'язання виплатити страхове відшкодування на користь вигодонабувача, позивачі свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що 15.08.2013 року між ОСОБА_10 та ПрАТ «АСК «Інго Україна» було укладено договір добровільного страхування від нещасного випадку №322241335. Вигодонабувачем за вказаним договором є ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», в межах укладеного з ОСОБА_6 кредитного договору №111#5 від 15.08.2013 року.

Страхувальник ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачі є його спадкоємцями першої черги. Висновком комісії Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області подія з ОСОБА_6 кваліфікується як нещасний випадок, про що зазначено в акті спеціального розслідування від 12.06.2014 року, який стався у приміщенні складу ТОВ «ВМ» при виконанні трудових обов'язків ОСОБА_6 Однак відповідач кваліфікує смерть страхувальника внаслідок захворювання та посилається на те, що цей факт не є нещасним випадком.

Після настаннястрахового випадку у добровільному порядку ПрАТ «АСК «Інго Україна» кошти не сплачує, у зв'язку з чим позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вигодонабувачем за договором добровільного страхування від нещасного випадку №322241335 є ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», а також того факту, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 985 ЦК України страхувальник ОСОБА_6 не змінив вигодонабувача ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» до настання страхового випадку, тому у позивачів відсутнє право вимоги про сплату страхового відшкодування на їхню користь і саме з цієї підстави суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Проте погодитись з такими висновками неможливо, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, та зроблені за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи. Оскаржуване рішення суду першої інстанції не містить висновків та мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися позовні вимоги про визнання смерті застрахованої особи від нещасного випадку, тобто страховим випадком.

Висновки суду про відсутність у позивачів права вимоги про сплату страхового відшкодування на їхню користь - не відповідають заявленим позовним вимогам, оскільки позивачі, як спадкоємці, до яких пред'явлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним із спадкодавцем ОСОБА_6, просили зобов'язати страховика виплатити страхове відшкодування на користь вигодонабувача, яким є ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії».

Як встановлено з матеріалів справи, 15 серпня 2013 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №111#5.

15 серпня 2013 року між ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» та ОСОБА_6 було укладено договір № 322241335 добровільного страхування від нещасного випадку, вигодонабувачем у якому є ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії».

Предметом зазначеного договору є майнові інтереси застрахованої особи, що не суперечать закону, пов'язані із життям, здоров'ям , працездатністю застрахованої особи, що можуть бути порушені в результаті нещасного випадку. Застрахованою особою за цим договором є страхувальник ОСОБА_6, 1969 року народження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Позивач ОСОБА_2 є дружиною померлого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - діти померлого ОСОБА_6

Відповідно до акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 12.06.2014 року смерть відбулася внаслідок загального захворювання ( а.с. 17-18).

Листом від 05 січня 2015 року відповідач ПрАТ АСК «Інго Україна» повідомив вигодонабувача ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_2 про відсутність підстав для здійснення страхової виплати, оскільки з довідки про причину смерті від 16 квітня 2014 року встановлено, що смерть ОСОБА_6 настала по причині хронічної ішемічної хвороби серця, а це не є нещасним випадком. У зв'язку з цим подія, яка сталася з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (смерть внаслідок захворювання) не є страховим випадком за договором добровільного страхування ( а.с. 15).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі посилаються на те, що факт нещасного випадку був підтверджений актом проведення спеціального розслідування, проведеного комісією Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві. Крім того, про настання нещасного випадку свідчать ті обставини, що ОСОБА_6 був працездатним чоловіком, у віці 45 років, на обліку в поліклініці з даним захворюванням не перебував, за 8 років роботи на виробництві листків непрацездатності не надавав.

Проте такі доводи позивачів, які викладені і апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог про визнання події - смерті застрахованої особи страховим випадком, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 979 ЦК Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 985 ЦК України визначено, що страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку.

Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Перелік страхових випадків визначено пунктами 8.1.1 - 8.1.4 договору добровільного страхування від 15.08.2013 року, якими передбачено, що страховими випадками є:

- смерть страхувальника в результаті нещасного випадку, що мав місце протягом дії договору страхування;

- встановлення інвалідності І групи та ІІ групи в результаті нещасного випадку, що мав місце протягом дії договору страхування;

- тимчасова втрата працездатності страхувальником внаслідок настання нещасного випадку, що призвело до неможливості належного виконання страхувальником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п.1.1 Правил добровільного страхування від нещасних випадків, зі змінами № 1 , затверджених головою правління ЗАТ «АСК «Інго Україна» 04.02.2008 року ( а.с. 58-59), нещасний випадок - це зовнішній, короткочасний ( до декількох годин), ненавмисний та непередбачений збіг обставин і умов, за яких всупереч волі страхувальника/застрахованої особи заподіяна шкода здоров'ю або настає смерть. Нещасним випадком визнаються такі події:

а) травми, ушкодження та їх наслідки, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв'язку;

б) отруєння, за винятком харчової токсикоінфекції, сальмонельозу, дизентерії;

в) захворювання на кліщовий енцефаліт, правець, ботулізм, сказ;

г) позаматкова вагітність, патологічні пологи, що призвели до видалення органів (матки, маткової труби, яєчника).

Як вбачається з акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ВМ», комісією Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві встановлено, що причиною настання нещасного випадку є незадовільний стан здоров'я ОСОБА_6 внаслідок хронічної ішемічної хвороби серця згідно з висновком Київського міського бюро судово-медичної експертизи, відділу судово-медичної експертизи трупів № 1191 від 16.04.2014 року ( а.с. 18).

Тому комісія дійшла наступних висновків: нещасний випадок із завідуючим складом ТОВ «ВМ» ОСОБА_6 визнано таким, що не пов'язано з виробництвом, згідно з підпунктом 6) пункту 16 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 30.11.2011 року. Нещасний випадок стався внаслідок загального захворювання, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи. По даному випадку акт за формою Н-1 не складається.

З викладеного вбачається, що смерть застрахованої особи ОСОБА_6 настала внаслідок загального захворювання, і такий випадок не передбачений Правилами страхування як нещасний випадок, тому колегія суддів дійшла висновку, що підстави для визнання такого випадку страховим випадком за договором добровільного страхування від 15.08.2013 року - відсутні, а відтак і підстав для зобов'язання страховика виплатити страхове відшкодування на користь вигодонабувача також немає.

Доводи позивачів про те, що комісією Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві смерть страхувальника визнана нещасним випадком, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки необхідність проведення розслідування у разі настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків передбачено пунктом 7 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 30.11.2011 року, та є обов'язковим для підприємств усіх форм власності.

Між тим, в акті комісії визначено, що причиною настання нещасного випадку є незадовільний стан здоров'я ОСОБА_6 внаслідок хронічної ішемічної хвороби серця, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи. Оскільки зазначена подія не визначена Правилами добровільного страхування відповідача як страховий випадок, то вказівка в акті про те, що смерть ОСОБА_6 є нещасним випадком, не має правового значення для вирішення даного спору.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з вищевикладених підстав, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими і обставини, на які посилались позивачі у позовній заяві, не знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-309, 313- 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії», Орган опіки і піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації Служба у справах дітей про визнання настання страхового випадку в результаті нещасного випадку та зобов'язання виплатити страхове відшкодування - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: