Номер провадження: 22-ц/785/7879/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Короткова В.Д., Гончаренко В.М.

при секретарі: Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи Одеська міська рада, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання спадкоємцем, встановлення факту відсутності родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи Одеська міська рада, ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом, який вподальшому уточнив до ОСОБА_4, третіх осіб Одеської міської ради, ОСОБА_5 про встановлення факту його постійного проживання однією сім'єю з померлою 22 вересня 2009 року ОСОБА_6 не менше як 5 років до часу відкриття спадщини; визнання його спадкоємцем четвертої черги, встановленя факту відсутності родинних відносин між ОСОБА_4 та померлою ОСОБА_6; визнання за ним в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_6 права власності на житловий будинок № 165 по вул.Люстдорфська дорога в м.Одесі.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 22 вересня 2009 року померла ОСОБА_6, після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок під № 165 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі, який належав померлій на праві власності. Як вважає позивач він фактично прийняв спадщину після померлої, оскільки проживав з нею однією сім'єю з 2004 року до смерті спадкодавця в будинку № 165 по вул. Люстдорфська дорога в м.Одесі. Спадкодавиця ОСОБА_6 була особою похилого віку, хворіла, потребувала сторонньої допомоги, потребувала матеріальної допомоги, і так як у неї не було близьких родичів, ОСОБА_2 вказані функції прийняв на себе та почав піклуватись за ОСОБА_6 Він вважає себе спадкоємцем померлої 4-ої черги спадкування за законом відповідно до ст. 1264 ЦК України, - бо проживав із спадкодавицею однією сім'ю не менше 5 років до відкриття спадщини. Проте оформити свої права на спадщину в нотаріальному порядку він не може, так як у нього відсутнє рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавицею однією сім`єю.

Відповідач по справі ОСОБА_4 в особі її представника ОСОБА_7 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, третіх осіб Одеської міської ради, ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин з померлою ОСОБА_6, визнання за нею права власності на будинок № 165 по вул.Люстдорфська дорога в м.Одесі, в порядку спадкування за законом, за правом представлення.

При цьому, позивач за зустрічним позовом посилається на те, що померла ОСОБА_6І була її прабабусею. 22 вересня 2009 року померла ОСОБА_6 та після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку. Заповіт на спадкове майно складено не було, тому, спадкування відбувається за законом. Спадкоємцем першої черги спадкування міг би бути чоловік померлої ОСОБА_6 - ОСОБА_8, прадід позивачки ОСОБА_4, проте, останній як і батько ОСОБА_4 ОСОБА_9, померли до часу відкриття спадщини, тому, спадкування відбувається за правом представлення в порядку ст. 1266 ЦК України. ОСОБА_5, яка є дочкою померлого ОСОБА_8 та постійно проживала з померлою ОСОБА_6, не зверталась з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6, оскільки бажала прийняття спадщини своєю онучкою ОСОБА_4, про що усно домовилась з її матір`ю ОСОБА_10 яка діючи від імені малолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, у встановлений законом шестимісячний термін з часу відкриття спадщини звернулася із заявою про її прийняття до третьої Одеської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу № 1741/09.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимогах ОСОБА_2 Нодарієвича відмовлено в повному обсязі. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з належними будівлями та спорудами (домоволодіння) за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 165 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 22 вересня 2009 року. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_4 є правнучкою ОСОБА_6, яка померла 22 вересня 2009 року відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_11 Нодарієвича на користь ОСОБА_4 компенсацію понесених нею судових витрат в розмірі 4063,58 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Київського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 та в частині задоволення вимог ОСОБА_4 про визнання за нею права власності на житловий будинок з надмірними будівлями та спорудами (домоволодіння) за адресою: м.Одеса, вул.Люстдорфська дорога, 165 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 скасувати та ухвалити в цих частинах нове рішення, яким задовольнити вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі, а у вимогах ОСОБА_4 щодо визнання за нею права власності на домоволодіння відмовити, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмови у вимогах ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_6 і тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленими, в засідання судової колегії на 08.12.2016 року о 14-00 г. не з`явилися. Від представника ОСОБА_12 ОСОБА_3 надійшла письмова заява про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю ознайомитися з матеріалами справи.

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленими, в засідання судової колегії на 08.12.2016 року о 14-00 г. не з`явилися. Від представника ОСОБА_4 ОСОБА_7 надійшла заява про відкладення розгляду справи з посиланням на зайнятість представника в іншій справі в Одеському окружному адміністративному суді. До заяви додано список справ призначених Одеським окружним адміністративним судом на 14-00 г. 08.12.2016 року. Проте до заяви не додано документів про представництво ОСОБА_7 осіб, які беруть участь у справах (справі), призначених на 08.12.2016 року. Крім того, сама по собі участь представника в іншій справі (за її власним вибором) не перешкоджає апеляційному суду у розгляді апеляційної скарги. До того ж ОСОБА_7 подані письмові заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_2, які долучені до матеріалів справи і в будь-якому випадку підлягають врахуванню та оцінці.

Судова колегія оцінюючи вказані обставини у сукупності не знаходить підстав для відкладення судового засідання.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачаються наступні обставини та події в хронологічному порядку:

ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 січня 1962 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія П-ЯМ № 027307, виданого Кировською сільрадою Кировського району Сахалінської області 18 січня 1962 року.

14.07.1990 року Виконавчим комітетом Київської районної ради народних депутатів на імя ОСОБА_6 на підставі рішення Київської районної ради народних депутатів № 679 від 01.12.1989 року видано свідоцтво про право власності на новозбудований жилий будинок за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська дорога 165 (тепер- Люстдорфська дорога).

ОСОБА_8 помер 21 березня 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 111-ЖД № 449709, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м.Одеси 23 березня 1992 року.

Як вбачається з будинкової книги будинку № 165 по вул. Чорноморська дорога в м. Одесі для прописки громадян, яка розпочата 05.12.1990 року, в даному будинку з 05.12.1990 року і по даний час були зареєстровані на праві постійного проживання ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 (помер 21.03.1992 року), ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 (померла 22.09.2009 року); ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 (помер 29.01.2004 року); ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 (знятий з реєстрації 12.10.1994 року) (т.1 а. с. 114-115).

Крім того, постійну реєстрацію у даному будинку за договорами найму мали: ОСОБА_15Г ІНФОРМАЦІЯ_6 (реєстрація з 03.07.2006 року); ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 (реєстрація з 03.07.2006 року, прибув з адреси: АДРЕСА_1); ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_7 (реєстрація з 03.07.2006 року); ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_8 (реєстрація 12.02.2007 року). Також в будинку є зареєстрованими ОСОБА_17 Нодарій ІНФОРМАЦІЯ_9 (помер у 2010 році); ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_10 (реєстрація з 19.09.2008 року); ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_11 (реєстрація 17.10.2007 року) (т. 1 а. с. 115-116).

Відповідно до договору найму жилого приміщення від 03.07.2006 року, завіреного підписами голови, секретаря та печаткою органу самоорганізації населення - комітету мікрорайону 10 станції Великого Фонтану у місті Одесі ОСОБА_6 здала у найм кімнату ОСОБА_2 у належному їй на праві власності жилому будинку № 165 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі без обмеження строком та без оплати. Наймач в свою чергу зобовязався підтримувати кімнату у належному стані, здійснювати за власний рахунок поточний ремонт, підтримувати чистоту. Наймачу заборонялося використовувати кімнату для цілей не повязаних з проживанням і здавати кімнату у найм (т. 1 а. с. 120). Аналогічні договори складені між ОСОБА_20 та ОСОБА_16, ОСОБА_15, ОСОБА_19 (т. 1 а. с. 121-123).

Відповідно до паспорту КМ 255258, виданого Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 05.11.2004 року ОСОБА_2 вбачається, що в графі сімейний стан є відмітка про реєстрацію 05.10.1983 року шлюбу з ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_10 з 1996 року. В графі паспорту про місце проживання зазаначено, що ОСОБА_2 був зареєстрований за адерсою: АДРЕСА_1 з 20.12.1996 року по 23.06.2006 року. Нова адреса реєстрації: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 165 з 03.07.2006 року (т. 1 а. с. 37-38).

ОСОБА_6 померла 22 вересня 2009 року, що підтверджується актовим записом про смерть № 1391 від 23.09.2009 року та свідоцтвом про смерть, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 23.09.2009 року (т. 1 а. с. 24, 104).

ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ИГ № 879175, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану м.Архангельськ (Російська Федерація).

Згідно свідоцтва про народження серія 1-ДТ № 334647, виданого Сухумським міським відділом реєстрації актів цивільного стану (повторно) 12 квітня 1980 року, ОСОБА_5 є матірю ОСОБА_20 (російською-Мусиенко) ОСОБА_21.

Згідно свідоцтва про народження серія 1-ЖД № 076019, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Київської районної ради народних депутатів м.Одеси 5 березня 1996 року, батьками позивача ОСОБА_4 записані: батько ОСОБА_9, мати ОСОБА_10.

ОСОБА_9 помер 29 січня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЖД № 369126, виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси 31 січня 2004 року.

Крім того з наданих суду доказів, пояснень та свідчень, судом встановлено, що ОСОБА_6 до дня своєї смерті постійно проживала в будинку за адресою: м.Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 165.

ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_12, з трирічного віку (з 1974 року) проживав постійно зі своєю бабусею ОСОБА_6 та дідусем ОСОБА_8 у будинку № 165 по вул.Люстдорфська дорога в м.Одесі, в 1986 році закінчив 8 класів СШ № 78, у 1988 році СПТУ-5, був призваний в армію, після демобілізації повернувся до будинку, де мешкав до своєї смерті. Зазначене підтверджується копією військового квитка серії НО № 4579932, виданого Київським РВК м.Одеси 05 жовтня 1989 року, копією будинкової книги.

ОСОБА_5 з 1991 року постійно стала проживати в батьківському будинку № 165 по вул. Люстдорфська дорога в м.Одесі. Після смерті батька продовжувала проживати разом з ОСОБА_6, взаємовідносини між ними були як матері та дочки. Зазначене підтверджується актом з місця проживання, показами свідків, які допитані в судовому засіданні.

ОСОБА_5, яка є донькою померлого ОСОБА_8, проживала з 1991 року з померлою ОСОБА_6, але вона не зверталась з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6, оскільки бажала прийняття спадщини своєю онучкою ОСОБА_4, про що усно домовилась з її матір`ю ОСОБА_10

ОСОБА_10 від імені малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_13, 19 жовтня 2009 року у встановлений законом шестимісячний термін звернулася із заявою про прийняття спадщини до третьої Одеської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу № 1741/09.

Після відкриття спадщини третьою Одеською державною нотаріальною конторою свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 не було видане. через ненадання рішення суду про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_6

03 листопада 2015 року також ОСОБА_2 була подана заява до третьої Одеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, але свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 не було видане ОСОБА_2 через ненадання рішення суду, яким підтверджується факт проживання ОСОБА_2 однією сім`єю зі спадкодавцем.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_11 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання спадкоємцем, встановлення факту відсутності родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд першої інстанції виходив з того, що представлені позивачем докази, наведені ним обгрунтування не надають підстав вважати, що ОСОБА_2 проживав разом із ОСОБА_6 однією сім`єю протягом 5 років, що передували відкриттю спадщини та що він є спадкоємцем 4-ї черги. Вимоги позивача ОСОБА_2 про визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, є похідними та залежать від встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш 5 років до відкриття спадщини (смерті спадкодавця), а тому не підлягають задоволенню. Позивачем не надано належних доказів про те, що померла ОСОБА_6 була у безпорадному стані та потребувала матеріальної допомоги;

Задовольняючи вимоги ОСОБА_4 про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами (домоволодіння) за адресою: м.Одеса, вул.Люстдорфська дорога, 165 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, суд першої інстанціі виходив з того, що позивач ОСОБА_4, яка є дочкою ОСОБА_9, померлого 29 січня 2004 року, який в свою чергу був внуком ОСОБА_8, померлого 21 березня 1992 року, набула право на спадкування після померлої ОСОБА_6 за правом представлення, оскільки до відкриття спадщини немає в живих її батька-Мусієнко ОСОБА_21 та її прадіда (спадкоємця першої черги) ОСОБА_8.

Проте повністю погодитися з усіма такими висновками суду першої інстанції не можна.

Відповідно до ст.1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних і Кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно слід зважати на те, що належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Доказами постійного проживання разом із спадкодавцем можуть бути довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом із ним, реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або у будинковій книзі, інші документи, які підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем.

Дослідивши зміст будинкової книги та договорів найму, завірених в органі самоорганізації населення - комітеті мікрорайону 10 станції Великого Фонтану у місті Одесі, районний суд вірно встановив, що ОСОБА_2 проживав і був зареєстрований за місцем проживання померлої ОСОБА_6 м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 165 на підставі договору найму від 03.07.2006 року, тобто, як наймач. При цьому дата укладення договору найму житла відповідає даті реєстрації, яка зазначена у будинковій книзі будинку № 165 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі та узгоджується з датою реєстрації за вказаною адресою, яка зазначена у паспорті громадянина України ОСОБА_2 03.07.2006 року.

Крім того, поняття сімї в розумінні ст. 3 СК України не вичерпується одним лише спільним проживанням. Окрім спільного проживання необхідно також довести наявність спільного побуту та взаємних прав та обовязків.

Районний суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_2 проживав у будинку ОСОБА_6 саме на правах члена її сімї і протягом строку на менше 5 років.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було враховано наявність поштових конвертів за 2004 рік та договорів про виконання ремонтних робіт у будинку у 2004-2005 роках. правильність висновку районного суду в цій частині оскаржуваного рішення не спростовують, оскільки виконання ремонтних робіт з подальшим укладенням договорів найму та вселенням на умовах проведення поточного ремонту житла за рахунок наймачів без утримання з них орендної плати не свідчать про те, що ОСОБА_2, який має дружину і дорослих дітей, був членом сімї ОСОБА_6

Водночас з складеного акту підписаного 10 мешканцями сусідніх будинків, весь час з 1991 року разом з ОСОБА_6 в будинку проживала дочка її померлого у березні 1992 року чоловіка ОСОБА_8 ОСОБА_5 (т. 1 а. с. 245).

Фактично доводи апеляційної скарги в частині оскарження рішення суду першої інстанції про відмову у вимогах ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання спадкоємцем, визнання права власності в порядку спадкування за законом зведені до намагання апелянта переустановити обставини, які правильно встановлені і переоцінити докази, які належним чином зібрані та оцінені районним судом. Проте будь-яких документальних доказів, які з поважних причин не могли бути надані апелянтом під час розгляду справи в районному суді чи які суд першої інстанції безпідставно відхилив чи дослідив з порушенням встановленого порядку дослідження доказів, ОСОБА_2 та його представником до апеляційної скарги не додано.

В розумінні ЦПК України ОСОБА_2 не позбавлений права встановлювати факт про наявність родинних відносин зокрема з спадкодавцем, від чого залежить за певних обставин створення (виникнення) майнових прав, і має, як особа, що претендує на спадщину, процесуальне право заперечувати проти встановлення такого факту особою та щодо особи, з якою в нього виник спір щодо спадщини. Проте, встановлення факту відсутності родинних відносин спадкодавця з спадкоємицею, не передбачено ст. ст. 234 та 256 ЦПК України.

При таких обставинах відсутні підстави для скасування або зміни рішення районного суду в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання спадкоємцем, встановлення факту відсутності родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування.

Тому апеляційна скарга в цій частині оскаржуваного підлягає відхиленню, а рішення районного суду залишенню без змін.

Крім того, ОСОБА_2 оскаржив також рішення суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_20

Районний суд, відмовив ОСОБА_4 у встановленні факту родинних відносин з спадкодавицею ОСОБА_6 з посиланням на відсутність між ними будь-якого біологічного звязку та кровно-родинного споріднення. Рішення районного суду в цій частині сторонами не оскаржено.

Визнаючи за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 районний суд виходив з того, що набула право на спадкування після померлої ОСОБА_6 за правом представлення, оскільки до відкриття спадщини немає в живих її батька-Мусієнко ОСОБА_21 та її прадіда (спадкоємця першої черги) ОСОБА_8.

Проте такий висновок районного суду не відповідає встановленим у справі обставинам і не заснований на нормах цивільного законодавства України.

Згідно з ч.1ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові,бабі,дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п. 5.3. зазначено, що спадкування за правом представлення має місце у випадках встановлених ст. 1266 ЦК України, за умови якщо спадкоємець першої - третьої черг спадкування за законом помер до відкриття спадщини. Норми ст. 1266 ЦК застосовуються лише щодо відносин при спадкуванні за законом (глава 86 ЦК України).

ОСОБА_5 є дочкою померлого ОСОБА_8 та матірю померлого ОСОБА_13 батька позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_4 і проживає на даний час за адресою: м. Одеса, вул. Люстдолрфська дорога 165 та є третьою особою в даній справі.

При таких обставинах відсутні підстави для спадкування ОСОБА_4 за правом представлення у відповідності до ст. 1266 ЦК України.

Заявлені вимоги про визнання право власності, ОСОБА_4 обгрунтовувала у зустрічному позові саме спадкуванням за правом представлення у звязку тим, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 не були живими її прадід та батько. Проте, як вбачається з встановлених у справі обставин і не заперечувалося сторонами, є живою баба ОСОБА_4 ОСОБА_5

В розумінні ст. 1273 ЦК України спадкоємець може як прийняттии спадщину, так і відмовитися від її прийняття. Способами відмови від спадщини можуть бути: а) фактична відмова, тобто неприйняття спадщини впродовж 6 місяців; б) подача заяви до нотаріальної контори про відмову від спадщини.

Подання заяви до нотаріальної контори може означати або безумовну відмову (без зазначення субєкта на чию користь відбувається відмова) або відмову із заначенням субєктів, на чию користь відбувається відмова. В сотанньому випадку відмова може бти двох видів: 1) із зазначенням часток кожного спадкоємця, на чию користь відбувається відмова; 2) без зазначеня часток.

Заява про відмову від спадщини подається у нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини.

Як розяснено у п. 25 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

У разі відкликання спадкоємцем своєї відмови від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, він відновлює своє право на спадкування.

Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом.

Коло осіб, на користь яких спадкоємець може відмовитися від прийняття спадщини, є вичерпним і за його волевиявленням змінюватись або доповнюватись не може. У разі коли спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь особи, вказаної в статті 1266 ЦК України, правила про спадкування за правом представлення не застосовуються.

ОСОБА_6 є дружиною батька ОСОБА_5 ОСОБА_8, з яким вона одружилася у 1962 році. На той час ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_14 була вже повнолітньою.

Після смерті батька ОСОБА_8, а в подальшому і після смерті дружини батька ОСОБА_6, ОСОБА_5 до нотаріальної контори із заявою про прияйняття спадщини не зверталася. Документальні докази проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_6 (реєстрація у будинковій книзі) відсутні. Факт родинних відносин або спільного проживання з ОСОБА_6 однією сімєю протягом не менше 5 років до відкриття спадщини ОСОБА_5 в судовому порядку не встановлений. Також не надані докази про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті батька ОСОБА_8 за правилами ст. 449 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 21.03.1992 року.

Будь-яких документальних доказів про подання ОСОБА_5 до нотаріальної контори заяви про відмови від спадщини, відсутні.

Незважаючи на це, районний суд в порушення встановленого порядку, засвідчив в судовому засіданні усну відмову ОСОБА_22 від спадщини після смерті ОСОБА_23 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4, та одночасно задовольнив вимоги останньої про визнання права власності, застосувавши при цьому правила про спадкування за правом представлення.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстнації в цій частині не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

Ухвалюючи власне рішення щодо вимог ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за правом представлення судова колегія враховує, що:

- ОСОБА_5 є дочкою померлого ОСОБА_8 та матірю померлого ОСОБА_13 батька позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_4Я, тобто бабою позивача і проживає на даний час за адресою: м. Одеса, вул. Люстдолрфська дорога 165 та є третьою особою в даній справі;

- відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

З огляду на зазначене, судова колегія набуває висновку про відсутність підстав для задовлення вимог ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_6, яка не є її родичкою та після смерті її прадіда ОСОБА_8, оскільки жива його дочка ОСОБА_5 баба позивача ОСОБА_4

У відповідності до ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у заявлених ОСОБА_4 вимогах відмовлено повністю (судом першої інстанції - про встановлення факту родинних відносин; апеляційним судом про визнання права власності в порядку спадкування), понесені ОСОБА_4 в суді першої інстанції судові витрати не відшкодовуються.

Також не відшкодовуються судові витрати понесені ОСОБА_2 у першій та апеляційній інстанції у вигляді судового збору, сплаченого в районному суді у звязку з заявленими ним вимогами майнового і немайнового характеру, оскільки у заявлених ним вимогах повністю районним судом відмовлено і рішення суду в цій частині залишено без змін апеляційним судом.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову та визнання за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з належними будівлями та спорудами (домоволодіння) за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 165 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 22 вересня 2009 року та в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судового збору в сумі 4063 грн. 58 коп. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вимог. Рішення Київського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання спадкоємцем, встановлення факту відсутності родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_24 ОСОБА_25 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2016 року в частині задоволення зустрічного позову та визнання за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з належними будівлями та спорудами (домоволодіння) за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 165 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 22 вересня 2009 року та в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судового збору в сумі 4063 грн. 58 коп. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з належними будівлями та спорудами (домоволодіння) за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 165 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 22 вересня 2009 року.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання спадкоємцем, встановлення факту відсутності родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: В.М. Гончаренко

ОСОБА_26