Справа № 627/788/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 серпня 2016 року смт. Краснокутськ
Краснокутський районний суд Харківської області в складі :
Головуючий суддя - Остапов М.О.,
при секретарі - В'юнник В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про захист прав споживача та витребування безпідставно здобутого майна, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» про захист прав споживача та витребування безпідставно здобутого майна.
В обґрунтування заявленого позову зазначив, що 04 грудня 2015 року між ним і Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» було укладено договір Фінансового лізингу № 002517 з додатками, згідно якого предметом Лізингу по даному договору є: Foton.
Відповідно до умов Договору лізингодавець (Відповідач) бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу (Foton) у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу (Позивачу) на умовах, передбачених договором.
На сайті OLX.UA, він знайшов вищевказаний транспортний засіб та зателефонував до продавця (автосалон Ваш Авто), йому роз'яснили, що дійсно таке авто є і зараз на нього акційна ціна. Приїхавши до салону компанії, в усній формі представник відповідача роз'яснила, що дійсно такий транспортний засіб є за ціною вказаною на сайті, і що він повинен спочатку сплатити передплату за транспортний засіб в сумі 35 000 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладено договір лізингу і протягом декількох днів відповідач передасть в користування предмет лізингу. В той же день ним було сплачено рахунок на суму 35 000 грн.
виявився адміністративним платежем, тобто винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору. Позивач же вважав, що це часткова оплата вартості транспортного засобу (зі слів представника компанії та призначення платежу, що був зазначений в рахунку для оплати, наданим цим представником). В договорі це передбачено, але у позивача не було можливості детально ознайомитися з умовами договору до його підписання, так як представник відповідача не надала достовірної інформації, завірила в тому, що всі істотні умови договору вона пояснила та спонукала позивача підписати договір швидше, мотивуючи тим, що на це чекають інші особи, які бажають укласти договір лізингу. Крім цього, протягом обіцяних днів предмет лізингу так і не був переданий. Позивач неодноразово дзвонив до компанії, але вирішити питання так і не вдалося.
Після підписання вивчення змісту договору стало зрозуміло, що сплачені кошти не повернуть, та можливості розірвати договір немає, оскільки договір зовсім не передбачає можливості розірвання з ініціативи лізингоодержувача, що є порушенням прав позивача як споживача
Також, зі змісту оспорюваного договору вбачається, що сторони остаточно не погодили графік сплати лізингових платежів, який в договорі неодноразово згадується як Додаток № 3, але до договору не додається.
Окрім цього, згідно ч. 1 ст. 806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Частиною 2 ст. 6 Закону України про «Фінансовий лізинг» визначено, що істотними умовами договору лізингу є:
?строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу);
?розмір лізингових платежів;
?інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги» встановлено, що фінансовими вважаються такі послуги, зокрема фінансовий лізинг.
Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги» визначено, що фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб'єктами господарювання на підставі договору.
Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити:
2) назву, адресу та реквізити суб'єкта господарювання;
3) прізвище, ім'я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу;
4) найменування, місцезнаходження юридичної особи;
5) найменування фінансової операції;
6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків;
7) строк дії договору;
8) порядок зміни і припинення дії договору;
9) права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору;
9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту;
10) інші умови за згодою сторін;
А відтак з урахуванням положень ст. 806 ЦК України, ч. 2 ст. 6 Закону України про «Фінансовий лізинг» та ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги», до істотних умов договору фінансового лізингу, щодо яких має бути досягнуто згоди сторонами окрім розміру лізингових платежів, є їх кількість та період в продовж якого здійснюється оплата за користування предметом лізингу, тобто період впродовж якого здійснюється сплата лізингових платежів, розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.
Відповідно до розділу «Визначення термінів» у Договорі № 002517 фінансового лізингу терміни вживаються в наступному значенні, зокрема:
Комісія за супроводження Договору - грошові кошти сплачені за послуги супроводження Договору, які сплачуються Лізингоодержувачем у складі лізингового платежу. Розмір Комісії за супроводження Договору відображається у Додатку №3 до Договору та становить погоджений Сторонами відсоток.
Обсяг фінансування - сума грошових коштів, що становить різницю між Вартістю Предмета лізингу, на момент його передачі та сплаченим Лізингоодержувачем Авансовим платежем та можливою доплатою у відповідності до умов Договору. На суму Обсягу фінансування нараховуються відсотки (проценти), обсяг фінансування та відповідні відсотки підлягають сплаті Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця. Порядок та розміри сплати Обсягу фінансування визначається у Договорі та Додатку №3 до Договору.
Лізинговий період - період, за який Лізингоодержувач здійснює оплату за користування Предметом Лізингу.
Пунктом 8.1 Договору № 002517 фінансового лізингу передбачено, що сторони погоджуються, що Лізингові платежі та Інші Платежі, що підлягають сплаті за цим Договором на користь Лізингодавця, відображають справедливу вартість Предмета лізингу та забезпечують отримання Лізингодавцем суми очікуваної на дату виконання Договору відповідно до чинного курсу обміну долара США до української гривні за готівковими операціями, встановленого КБ «Райффайзен Банк Аваль» при продажу долара США станом на дату, коли кожен Платіж підлягає оплаті.
Пунктом 8.5 Договору № 002517 фінансового лізингу передбачено, що всі платежі, які визначаються у Додатку №1 та Додатку №3 до даного Договору сплачуються Лізингоодержувачем згідно з вказаних додатків на підставі рахунків виставлених Лізингодавцем.
Пунктом 10.1. Договору № 002517 фінансового лізингу передбачено, що Лізинговий платіж це платіж, що сплачується кожного місяця Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Додаток №3 до Договору). Кожний лізинговий платіж включає - відсотки (проценти) за користуванням Обсягом фінансування в розмірі 21 % річних на залишок частини від обсягу фінансування (винагорода лізингодавця за отримане у лізинг майно) - частина від Обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу) - комісія за супроводження Договору в розмірі 7%.
Пунктом 10.3. Договору № 002517 фінансового лізингу передбачено, що на момент укладання даного договору попередній розмір щомісячного лізингового платежу, у разі залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, становить 217 доларів 95 центів, згідно з обмінним курсом долара США до української гривні, на фактичну дату укладання даного Договору, що відповідно становить 5 448 грн. 75 коп. у гривневому еквіваленті на дату укладання цього договору, згідно з обмінним курсом долара США до української гривні. У випадку залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, та до передачі предмета лізингу Лізингоодержувачу сторони зобов'язані підписати Додаток №3 до даного договору (Графік сплати лізингових платежів або План відшкодування або Додаток №3 до Даного договору).
Пунктом 17.2. Договору № 002517 фінансового лізингу передбачено, що підписання цього Договору та Додатків до нього є свідчення факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеними, умовамита змістом Договору та Додатків до нього.
Також статтею 17 Договору № 002517 фінансового лізингу «Прикінцеві положення» визначено, що Додатками до даного Договору є:
?Додаток №1 - Графік сплати Авансового внеску;
?Додаток №2 - специфікація;
?Додаток №3 - Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів.
Однак, Додаток №3 - Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів між ТОВ «Ваш Авто» та позивачем ОСОБА_4 підписано не було.
Оскільки положеннями Договору №002517 фінансового лізингу передбачена сплата лізингових платежів, винагороди Лізингоодержувача за надання послуг фінансового лізигну, комісія за супроводження договору, впродовж лізингового періоду, проводиться відповідно до встановленого Додатком №3 до Договору №002517 фінансового лізингу «Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів», який є невід'ємною частиною основного Договору та містить іститні умови договору фінансового лізингу, які підлягають обов'язковому погодженню сторонами.
Також ні змістом остовного тексту Договору №002517 фінансового лізингу, підписаними Додатками №1 та №2 не встановлено у грошовому виразі розмір фінансових активів, якими є Обсяг фінансування та винагорода Лізингодавця, та невстановлений строк їх сплати.
Як слідує із змісту основного тексту Договору №002517 фінансового лізингу розмір фінансових активів, якими є Обсяг фінансування та винагорода Лізингодавця, у грошовому виразі, та строк їх сплати визначається Додатком №3, який підписаний так і не був.
Розмір лізингових платежів є істотною умовою Договорів фінансового лізингу, а відсутність підписаного сторонами Додатку №3 свідчить про недосягнення сторонами домовленостей щодо усіх істотних умов договору, а тому він не може вважатися укладеним.
Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9: не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відновідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). При визнанні правочину (договору) неукладеним можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК України.
Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Частиною 1 ст.1213 ЦК України встановлено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Окрім цього, зміст основного тексту Договору №002517 фінансового лізингу та додатків №1 та №2 не містить повної та достовірної інформації про фінансові послуги, що надаються ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто», а відтак підписання вказаних документів договору про надання фінансових послуг порушують права позивача, як споживача на отримання повної та достовірної інформації про фінансові послуги.
Враховуючи те, що зміст умов, в тому числі і істотних умов, Договору №002517 фінансового лізингу пілягали фіксації в декількох документах, та підлягали підписанню Сторонами, не підписання Сторонами саме Договору Лізингоодержувачем та Додатку №3 є обставиною, що вказує на не укладання Договору № 002517 фінансового лізингу, а відтак з урахуванням положень наведених норм цивільного законодавства, у ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» не виникало підстав для отримання сплаченого позивачем 04 грудня 2015 року платежу по Договору №002517 фінансового лізингу в сумі 35 000 грн., в результаті чого позивачем безпідставно здійснено перерахунок зазначених грошових коштів на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто», а тому позивач звернувся з позовом з вимогами про стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» безпідставне набуде майно, а саме грошові кошти всумі 35 000 грн., три відсотки річних за час користування безпідставно збереженими грошовими коштами в розімі 31, 64 грн. та моральної шкоди в сумі 5 000 грн.
Крім того, просить звернути увагу суду, що на сьогоднішній день склалась відповідна судова практика по розгляду аналогічних цивільних справ, саме з таких позовних вимог, з яких він звернувся до суду.
Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Судом встановлено, що 04.12.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» та позивачем було укладено Договір фінансового лізингу за № 002517 на придбання транспортного засобу Foton.
В цей же день позивачем було внесено 35 000 грн., як адміністративний платіж.
На виконання умов договору позивачем отримано примірник договору разом з додатками № 1, № 2, в яких зазначено марку, модель та вартість предмету лізингу, який був обраний самостійно.
Отже, на відносини, які виникли між позивачем та відповідачем у зв'язку з укладенням договору фінансового лізингу, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», так як вказаний Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживача, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Кодексу.
Ч. 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Із п. 2 ч. 6 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» члідує, що у разі, коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаним недійсним у цілому.
Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін, або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Згідно ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Отже, для визнання умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами наведено в ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», цей перелік не є вичерпним.
Задовольняючи позов, суд виходить з того, що договором фактично забезпечено захист інтересів лише лізингодавця і вказане свідчить про очевидну диспропорцію між правами та обов'язками сторін.
Суд вважає, що несправедливі умови договору лізингу, які порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві є достатніми підставами для визнання недійсним даного договору лізингу із застосуванням правових наслідків недійсності правочину.
У п. 10.5 ст. 10 Договору зазначено, що у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни. Лізингодавець може письмово повідомити лізингоодержувача про суму лізингового платежу (п. 10.6 ст. 10 Договору). Договір за змістом теж свідчить про право лізингодавця в односторонньому порядку змінювати платежі.
Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Таким чином, визначення умов договору приєднання за законом віднесено до питань внутрішньої діяльності відповідача, підготовка документів для укладення договору не може бути послугою в розумінні п.17 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», а отже, відповідач не може безпосередньо включати витрати на них в ціну договору та зобов'язувати споживача їх оплатити.
Частиною 2 ст.16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» визначено, що лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.
З наведеного вбачається, що чинним законодавством не передбачено лізинговий платіж пов'язаний з укладенням самого Договору фінансового лізингу.
Відповідно до пп.2 п.6 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаний недійсним у цілому.
Оскільки за умовами спірного Договору лізингу, виконання зобов'язання відповідача за ним ставиться в залежність від факту внесення позивачем «адміністративного платіжу» за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, наявні підстави для визнання договору недійсним в цілому.
Суд вважає несправедливим в розумінні ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» п. 3.2.3 та п. 3.2.1 (ст. 3) Договору відповідно до яких визначено, що згідно п. 3.2.3 (ст. 3) лізингодавець має право залишити предмет лізингу в своєму салоні в разі наявності несплаченого лізингоодержувачем лізингового платежу в строки та у порядку передбаченими даним Договором. В таком випадку, предмет лізингу залишається в салоні лізингодавця до моменту погашення заборгованості по умовам даного Договору, але не більге 1 (одного) календарного місяця. У разі непогашення заборгованості лізингоодержувачем протягом 1 (одного) календарного місяця з моменту виникнення такої заборгованості та після закінчення місячного терміну, вказаного в даному пункті, даний Договір вважається таким, що втратив силу та є розірваним лізингодавцем за порушення лізингоодержувачем умов даного договору.
Відповідно до п. 3.2.1 Договору з метою забезпечення належного виконання лізингоодержувачем своїх зобов'язань по даному договору, лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача надати, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту направлення лізингодавцем відповідної вимоги, додаткової гарантії у вигляді Договору поруки. При укладенні договору поруки поручителі повинні надати лізингодавцю документи, що підтверджують дохід кожного з поручителів, який повинен дорівнювати або бути більшим ніж сума щомісячного лізингового платежу. У разі ненадання або відмови лізингоодержувача надати визначені даним пунктом гарантії, лізингодавець має право залишити транспортний засіб (предмет лізингу) у себе та не передавати його лізингоодержувачу до моменту виконання вимоги лізингодавця щодо надання гарантій. У випадку коли предмет лізингу вже передано лізингоодержувачу, а останній не виконує вимогу, щодо надання додаткових гарантій подальшого виконання договору, то лізингодавець має право вилучити предмет лізингу у лізингоодержувача до моменту надання лізингоодержувачем гарантій визначених даним пунктом.
Згідно п. 3.2.7 Договору лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати даний Договір у випадку неможливості придбання предмета лізингу або відмови продавця здійснити продаж та/або поставку предмета лізингу та у разі не обрання нового предмета лізингу лізингоодержувачем протягом одного року. У таком випадку лізингодавець повертає лізингоодержувачу всі сплачені ним кошти за мінусом адмінітсравтиного платежу.
Тобто можливість лізингодавця без з'ясування причин неможливості повного виконання зобов'язання лізингоодержувачем фактично розірвати договір в односторонньому порядку, при цьому залишити за собою сплачений обов'язковий адміністративний платіж, який поверненню не підлягає в жодному випадку, а при розірванні договору повертає лізингоодержувачу тільки 40 відсотків від сплаченого Авансованого платежу, як штраф за дострокове розірвання договору (п. 12.1 ст. 12).
До несправедливих суд відносить також і п. 10.15 (ст. 10) Договору, відповідно до якого у разі неузгодженої у даному договорі зміни розмірів лізингових платежів лізингодавець та лізингоодержувач складають додаткову угоду до даного договору, а також на вимогу лізингодавця підписують акт коригування вартості предмета лізингу. У разі відмови лізингоодержувача від підписання такої додаткової угоди та/або акту коригування вартості предмета лізингу, лізингодавець має право розірвати даний договір, після чого лізингоодержувач зобов'язаний повернути лізингодавцю предмет лізингу протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання від лізингодавця письмової пропозиції про зміну розмірів лізингових платежів, при цьому раніше сплачені лізингові платежі поверненню не підлягають.
Отже, з підстав викладених вище, суд вважає за необхідне задовольнити позов, визнавши укладений лізинговий договір недійсним.
Таким чином, суд вважає, що оспорюваний Договір фінансового лізингу № 002517 по своїй природі є несправедливий, порушує принцип добросовісності, умови якого призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдають шкоди спаживачеві.
Крім того, згідно з ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 64, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 216, 634, 638, ЦК України, ст.ст. 16-19 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд -
Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про захист прав споживача та витребування безпідставно здобутого майна - задовольнити.
Визнати договір Фінансового лізингу № 002517 з додатками від 04.12.2015 року - недійсним.
Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_1 сплачені кошти в розмірі 35 000 (тридцять п'ять тисяч ) гривень.
Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 грн.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: М. О. Остапов