Провадження 2/127/4431/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.

при секретарі Бородіч О.О.

за участю позивача ОСОБА_1

предстаника позивача ОСОБА_2

предстаника відповідачів ОСОБА_3

предстаника 3-іх осіб ОСОБА_4

розглянув у судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6, 3-х осіб на стороні відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання не дійсним договору купівлі- продажу ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір купівлі- продажу 57/100 частин житлового дому та земельної ділянки, площею 0.0311 га, що розташовані в АДРЕСА_1, укладний між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 541 та № 543. Підставою позову позивач вказав введення його в оману при підписанні заяви про згоду на укладення договору купівлі- продажу.

В судовому засіданні 22.12.2016 року представник позивача ОСОБА_2 подала заяву про відвід судді Ан О.В., посилалась інші обставини, які викликають сумнів в об»єктивності та неупередженності судді. Зокрема вказала, що 3.11.2016 року суддя перебивала пояснення сторін, дозволяла собі некоректні висловлювання, що перешкоджалао з»ясуванню обставин справи, які підлягають ретельному з»ясуванню при вирішенні питання про недійсність правочину, чим проявила неповагу до позивача та його представника та продемонструвала явну упередженість. При наданні пояснень свідком з боку позивача ОСОБА_10 суддя у грубій недопустимій формі безпідставно перебила свідка та безпідставно перервала судове засідання.

Суддя Ан О.В. зневажливо висловилась на адресу адвокатської спільноти, чим порушила професійні права адвоката, гарантовані Конституцією., Законом України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність» .

Суддя АН О.В. пояснила, що при розгляді справи діяла відповідно до вимог законодавства, знімаючи питання та роблячи певні зауваження посилалась на норми права, зокрема посилалась на диспозитивність судового розгляду та передбачені законом норми для з»ясування обставин, при порушенні порядку в судовому засідання та в зв»язку з розглядом іншої справи оголосила перерву, що теж передбачено ЦПК України. В процесі розгляду справи, головуючий дійсно робив зауваження адвокатам та посилався на невиконання адвокатами вимог ст. 20 Закону України « Про адвокатурута адвокатську діяльність», робив зауваждення сторонами та знімав питання до сторін да свідків які носили характер таких, що утримуютьв собі відповідь ( наводячих). Головуючий роз"яснював вимоги законодаства, зокрема ст. 60, 58, 59 ЦПК України, що до належності та допустимості доказів.

Представник позивача та позивач підтримали заяву про відвід.

Представник відповідачів посилаась на те, що при розгляді справи головуючий робив зауваження обом сторонам, в діях судді відсутні ознаки упередженості. Представник відповідачів вважала, що клопотання заявлено з ціллю почати розгляд справи з початку для того, що б мати можливість налаштувати свідків позивача які надаватли пояснення не на користь позивача.

Представник 3-х осіб заперечував проти задоволення відводу, вважав відсутнім в діях судді упередженості, порушення норм етики.

Відповідно до ст. 20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання; 2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть учас ть у справі; 4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді; 5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд встанови, що головуючим знімались запитання як представника позивача так і представника відповідача, з посиланням на порушення вимог ст. 11 ЦПК України - диспозитивності судового розгляду, робились зауваження кожному з представникам з приводу не належного офрмування питань ( питань, які наводять на певну відповідь, позбавляють відповісти в вільні формі). Головуючий посилався на права та обов»язки адвоката, передбачені Законом України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зокрема ст. 20 , що відповідає вимогам ч.4 ст. 10 ЦПК України - згідно якої суд сприяє всебічному та повному з»ясуванню обставин справи, роз»яснює сторонам, які беруть участь у справі їх права та обов»язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процессуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встиановлених ЦПК України. Головуючий відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України, забезпечував порядок в судовому засіданні та зауважив не належну поведінку свідка ОСОБА_10

При вирішенні питання що до відводу судді, суд керуються практикою Європейського суду , зокрема по справі « Салов проти України», до "неупередженість", в сенсі статті 6 § 1, має визначатися суб'єктивною оцінкою, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивною оцінкою - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (див. Bulut v. Austria, рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-ІІ, с. 256, § 31, та Thomann v. Switzerland, рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996 - ІІІ, с. 815, § 30).

По справі Мироненко проти України» Європейський суд зокрема зазначив , що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43). Застосовуючи об'єктивний критерій, слід з'ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді , певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об'єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

У справі Фельдман проти України Європейський суд повторює, що з метою вирішення, чи може суд вважатися "незалежним" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ), необхідно звернути увагу, inter alia, на наявність гарантій від зовнішнього тиску та на питання, чи проявляє він ознаки незалежності (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Фіндлей проти Сполученого Королівства" (Findlay v. United Kingdom), рішення від 25 лютого 1997 року, п. 73, Reports of Judgments and Decisions 1997-I...).

Отже практика Європейського суду свідчить про те, що право вівід судді є не побажанням сторони по справі змінити склад чи усунення побоювання сторони, а повинно грунтуватися на об»єктивних підставах, критеріях, визначених практикою Європейського суду.

Тому вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що предстаник прозивача ОСОБА_2 як і позивач не надали суду доказів упередженості та необ»єтивності судді .

Отже в задоволенні заявленого відводу належить відмовити.

На підставві викладеного, керуючись ст. 20, 23, 24 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задовленні заяви предстаника позивача ОСОБА_2 про відвід судді Ан О.В. відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В.Ан