н/п 2/490/3087/2016
Справа № 490/8245/16-ц
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА.
У Х В А Л А

17 серпня 2016 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна та земельної ділянки особистою приватною власністю,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просила визнати житловий будинок з надвірними спорудами №60 по вул.. Володимира Станка (Тернівка) в м. Миколаєві, земельну ділянку (кадастровий номер :14:020:0031) для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0507 га по вул.. Володимира Станка (Тернівка) в м. Миколаєві, особистою приватною власністю.

У відповідності до вимог ст. 119 ч. 2 п. п. 3,4,5,6 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак, позивачем вказані вимоги не виконані.

Позивачу необхідно надати заключення спеціаліста щодо вартості земельної ділянки та будинку по вул. Володимира Станка в м. Миколаєві та сплатити судовий збір у розмірі 1% від ціни позову.

Із доданих до позовної заяви документів вбачається, що житловий будинок та земельна ділянка належать на праві власності позивачу

Враховуючи, що правовставлюючі документи на будинок та земельну ділянку видані у 1981 році, закон не має зворотної дії та не поширюється на правовідносини, які виникли до набрання чинності СК України 01.01.2004 року, тому при вирішенні спору необхідно виходити з норм КпШС України.

Положеннями ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України визначено, що майно нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожний із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

За правилами ст.ст. 22, 28, 29 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, частки якого між подружжям визнаються рівними.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя. Якщо майно було набуте за час шлюбу, передбачається (презюмується), що воно є спільним. Протилежне, тобто належність майна до роздільного майна подружжя, потребує доведення. Якщо докази відсутні або їх недостатньо, майно, набуте за час шлюбу, вважатиметься спільним майном подружжя.

За такого, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги, вказавши правові підстави позову.

За такого, заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна та земельної ділянки особистою приватною власністю - залишити без руху.

Надати позивачу п*ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали, шляхом сплати судового збору та подання позовної заяви у новій редакції з наданням відповідних документів.

Роз?яснити, що в разі невиконання вказаних вимог, заява буде вважатись не поданою та повернута.

Водночас роз?яснюю, що невиконання до вказаного строку вимог не позбавляє права повторного звернення до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова