Справа № 226/101/16-ц
Провадження №2/226/167/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ТОВ «ДЕМЗ» ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5 управління Держпраці у Донецькій області ОСОБА_6

представника третьої особи, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Димитров Донецької області ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 управління Держпраці у Донецькій області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Димитровський експериментально-механічний завод», третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Димитров Донецької області про встановлення факту трудових відносин, визнання нещасного випадку таким, що стався на виробництві, зобовязання утворення комісії та скласти Акти Н-1 та Н-5 і зареєструвати їх, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ГУ Держпраці у Донецькій області, ТОВ «Димитровський експериментально-механічний завод» про встановлення факту трудових відносин, визнання нещасного випадку таким, що стався на виробництві, зобовязання утворення комісії та скласти Акти Н-1 та Н-5 і зареєструвати їх в обґрунтування якого вказала, що вона є матірю ОСОБА_8 03.04.1997р.н. 14.08.2015 року ОСОБА_8 влаштувався на роботу до ТОВ «Димитровський експериментально-механічний завод» у якості прибиральника території цехів. 20.08.2015 року, під час виконання своїх трудових обовязків, з ним стався нещасний випадок (удар електричним струмом) в цеху з ремонту обладнання збагачувальних фабрик та території ТОВ «ДЕМЗ». Про нещасний випадок було повідомлено керівництво ТОВ «ДЕМЗ», яким було викликано швидку допомогу та міліцію. Разом з ОСОБА_8, роботи з прибирання цеху з ремонту обладнання збагачувальних фабрик та території ТОВ «ДЕМЗ» виконували ОСОБА_9 1998р.н., ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які бачили, як стався нещасний випадок. Після настання нещасного випадку, першої медичної допомоги ОСОБА_8 надано не було. По приїзду Швидкої допомоги, йому намагалися надати медичну допомогу: одягали кисневу маску та намагалися відновити роботу серця, але він помер. За фактом смерті її сина та території ТОВ «Димитровський експериментально-механічний завод», було відкрито кримінальне провадження. Після настання нещасного випадку, директор ТОВ «ДЕМЗ», з метою уникнення кримінальної відповідальності, заперечує факт перебування ОСОБА_8 у трудових відносинах з підприємством зазначаючи, що з ОСОБА_8 було укладено договір підряду на надання послуг з прибирання території. ОСОБА_5 управлінням Держгірпромнагляду у Донецькій області було утворено комісію з розслідування нещасного випадку та 26.11.2015 року було затверджено акт Н-5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, в п.3 якого, зазначено, що з ОСОБА_8 укладався договір підряду б/н від 14.08.2015 року. Крім того, згідно з п.6 акту, зазначено, що комісія дійшла висновку про те, що згідно зі ст.837 ЦК України та ОСОБА_12 проведення розслідування, нещасний випадок, який стався з ОСОБА_8 не повязаний з виробництвом, не підлягає обліку та складанню Акту за формою Н-1. Акт за формою Н-1 не був складений. У звязку з тим, що перебування ОСОБА_8 у трудових відносинах з ТОВ «ДЕМЗ» приховується, позивач вимушена звертатися до суду та в судовому порядку захищати свої права та інтереси. Встановлення вищезазначених фактів має для позивача юридичне значення, оскільки з їх встановленням законодавство повязує призначення позивачу страхових виплат у разі настання нещасного випадку на виробництві. Просила суд, встановити факт перебування ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 у трудових відносинах з ТОВ «ДЕМЗ» на посаді прибиральника на момент нещасного випадку 20.08.2015 року, визнати нещасний випадок, який стався з ОСОБА_8 о 12.15 год. 20.08.2015 року при виконанні ним трудових обовязків в цеху з ремонту обладнання збагачувальних фабрик ТОВ «ДЕМЗ» таким, що повязаний з виробництвом та зобовязати Головне управління Держпраці у Донецькій області утворити комісію з проведення спеціального розслідування нещасних випадків на виробництві і скласти і видати Акт за формою Н-5 та Акт за формою Н-1 стосовно нещасного випадку, який повязаний з виробництвом, що стався з ОСОБА_8 20.08.2015 року о 12.15 год. при виконанні ним трудових обовязків в цеху з ремонту обладнання збагачувальних фабрик ТОВ «ДЕМЗ» та зареєструвати його у встановленому законом порядку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог та пояснила суду, що 20.08.2015р. вона мешкала зі своїм чоловіком ОСОБА_10. ОСОБА_8 мешкав з ними. До 14.08.2015р. син ніде не працював. Син навчався у 105-му училищі, навчався на зварника та вирішив влітку піти підробити до вересня місяця. Вона сама працювала на цьому заводі і була проти того, щоб син туди йшов, тому що там було багато порушень з безпеки праці. ОСОБА_10 також раніше працював на цьому підприємстві. 13 серпня 2015р. син нічого їй не казав про роботу. ОСОБА_10 сказав, що 14 серпня йому подзвонили та попросили вийти на роботу. ОСОБА_10 сказав, що син проситься на роботу, а син їй сказав, що візьме ще й ОСОБА_9, тому що треба 4 людини. У понеділок вони виходять на роботу: ОСОБА_10 та ОСОБА_8 відправляють у м.Красноармійськ на «Дінас», тобто на територію іншого міста, там потрібно було зібрати речі та перевезти на завод. Але удвох вони не могли справиться. У вівторок ОСОБА_11 та ОСОБА_8 працюють на заводі, а у середу їх усіх 4-х перекидають на «Динас», щоб там завершити роботу. За середу все зробили та у четвер почали працювати на заводі усі четверо. Перший день вони вийшли на роботу 17.08.2015р. На роботу син з чоловіком ходили на 08.00 год., робочий день до 17.00 год., з 12.00 год. до 13.00 год. перерва, це казав чоловік. Прибрати приміщення це метал потрібно зібрати у кучу, де підмести. Різні речі розподіляли по вагонеткам, це чоловік казав про роботу сина. Вагонетка була там на роботі. З дому син взагалі нічого не брав, ні спецодягу ні інструментів. Спецодяг на заводі не давали. Чоловік не казав, що укладали будь-які папери, договори. ОСОБА_10 був як бригадир і він за них відповідав, з ОСОБА_10 вони проходили на територію заводу. ОСОБА_10 теж не був влаштований на завод. Вони не знали, яку саме суму їм заплатять. Чоловік навіть не казав, скільки вони можуть отримати, там у строк необхідно було прибрати цеха. Договір підряду це найняли людей, вони виконали та пішли, а у сина був не визначений обєм. 20.08.2015р. їй подзвонив чоловік та сказав, що сина вдарило струмом у цеху, ОСОБА_13 відкачують 5 хвилин, не можуть відкачати, він у «Швидкої». Чоловік сказав, що не давали йому телефон щоб подзвонити. Вона приїхала на завод та підбігла до «Швидкої», яка стояла на території заводу навпроти цеху, де це сталося. Син був у «Швидкій», біля нього нікого не було. Син у тому цеху вантажив метал, їм був наряд вивозити метал ближче до виходу з цеху, щоб потім забрали метал. Юрій узяв перший раз пульт, та кран забурився. Чоловік сказав, що був наряд прибирати цей цех, складувати метал у вагонетку. Сказали, що вагонетку треба було причепити на кран та тягти її до виходу з цеху. Наряд давав Ключка, це директор заводу і роботу давав він. На заводі немає ні медпункту ні навіть аптечки. Її на завод так і не пускали, коли призначили комісію, а пропускали тільки разом з комісією. На заводі пропускний режим. У її чоловіка є пропуск на завод. Вона поскандалила з ОСОБА_9, тому що ОСОБА_8 перед цим випадком не ночував вдома. ОСОБА_9 сказав, що ОСОБА_8 пішов додому. Вона зрозуміла, що Єфремов знає, де ОСОБА_8, але їй не каже. На комісії вона узнала, що коли ОСОБА_8 працював на «Динасі», то бачив, як ремонтують кран. ОСОБА_9 перший заліз на кран. Юрій ще стояв на землі. Питали у ОСОБА_10, чи відключений кран, той сказав, що так. Вони хотіли відремонтувати кран. ОСОБА_9 на комісії сказав, що він бачив, як ремонтували кран. Син поліз туди допомогти ОСОБА_9 ремонтувати кран. Начальник сина був бригадир ОСОБА_11. Договір підряду вона не бачила, цей договір зробили у день гибелі, забирали паспорта, її чоловік брав паспорт загиблого сина та возив туди на підприємство. Також брали паспорт ОСОБА_9, про це казав як Єфремов так і його матір. Договір підряду був укладений після смерті сина та за нього хтось розписався. Якщо був би до цього будь-який договір, то чоловік або син точно про нього їй би сказали. Перший раз побачила цей договір на першому засіданні комісії приблизно через 2-3 тижні після того, що трапилося. Підприємство не фіксувало роботу сина підприємства. ОСОБА_10 ніколи офіційно не працював на цьому заводі. Пропуски видали без оформлення. Син не закінчив 105 училище. Ключка це господар заводу. Збирав людей у бригаду ОСОБА_11. Син у ту ніч був у друзів на «Даманському». Цехів на підприємстві 7, скільки повинні вони були прибрати, не знає. ОСОБА_10 їй казав, що на свій розсуд, скільки будуть прибирати цех. На засіданні комісії вона була, ОСОБА_11 не був. Вона казала, що син не укладав договір підряду. Член комісії ОСОБА_14 казала, що такого не може бути. Син влаштувався не на постійну роботу. Син узятий був на конкретний обєм роботи. Був наряд прибрати цех, вантажити метал. Була команда також краном вивозити вагонетку. За краном закріпленої людини не було, міг робити кожен. З серпня по лютий 3 роки тому, вона працювала на заводі штукатуром, але офіційно не була працевлаштована, була письмова угода на місяць з іспитовим строком. Вона отримувала зарплату кожен місяць. Завод надав допомогу у похованні та столову. Заборгованість по зарплаті виплатили після загибелі сина. Син був прописаний разом з нею. Син отримував стипендію та аліменти. Трудової книжки у нього не було. Мета звернення до суду отримання потім рішення суду про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Вона зверталася до ОСОБА_15, але той не обіцяв ще допомогу. Вона бажає поставити памятник на могилі сина. У неї є ще старший син. Вважає, якщо працівники не оформлені, вони можуть і не ходити на роботу. ОСОБА_10 усі знали на заводі і вона думала, що заплатять добре. На її думку, в угоді підпис не її сина. У неї є вільні підписи її сина, він навчався в училищі.

Представник позивача ОСОБА_2, підтримав позовні вимоги позивача та пояснив суду, що вважає, що був укладений строковий трудовий договір з прибирання цехів, відповідач порушив трудове законодавство з безпеки праці, що привело до нещасного випадку. Головне управління Держпраці у Донецькій області не додивилося про трудові відносини, тому є відповідачем по справі, воно повинне було провести спеціальне розслідування смертельного нещасного випадку та скласти акти Н-1 та Н-5.

Представник відповідача ТОВ «ДЕМЗ» ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав та пояснив, що є договір підряду, де є обєм роботи, плата. ОСОБА_16 набирав собі бригаду, на них не оформлялися документи, не видавався наказ, заздалегідь відносини не мали нічого спільного з працевлаштуванням. У цьому договорі немає ознак трудових відносин. Було завдання, була бригада, ОСОБА_16 був відповідальний за цю бригаду. Ніхто не давав вказівок щодо використання цієї кран-балки, тому позов необґрунтований. ОСОБА_12 укладання цього договору йому невідомий, обєм робіт визначав ОСОБА_15. ОСОБА_8 водив по підприємству, де прибирати ОСОБА_16. Обєм робіт визначав ОСОБА_16. Вважає, що на місці проводилися визначення обємів, строки та інше. Він вбачає, що є деякі недоліки у цьому договорі, але питання треба задати ОСОБА_15. Обставини, куди та яким чином виносити сміття, знає ОСОБА_15. Прибирання повинно було відбуватися за допомогою мітли та відра. Яке саме сміття виносити, відзначалося на місці. Вони не мали право користуватися кран-балкою при виконанні цього договору. На підприємстві є шлагбаум, як проходили на підприємство ці особи, не знає. ТОВ «ДЕМЗ» організувало поховання та обід це була добра воля підприємства, це рішення було прийнято особисто керівником. Він не може сказати, навіщо поставили підпис охорони праці на договорі підряду, можливо ці особи отримували якійсь інструктаж на підприємстві.

Представник відповідача ОСОБА_5 управління Держпраці у Донецькій області ОСОБА_6 позовні вимоги позивача не визнав та надав суду письмові заперечення, які підтримав у судовому засіданні де вказав, що Головне управління Держпраці в Донецькій області не визнає позовні вимоги позивача у частині зобовязання скласти і видати акт по формі Н-5 та акт по формі Н-1 у звязку з тим, що вони не відповідають нормам матеріального права, незаконні і необґрунтовані з наступних підстав. Нещасний випадок зі смертельним наслідком з ОСОБА_8 стався 20.08.2014р. у цеху з ремонту обладнання збагачувальних фабрик на території ТОВ «ДЕМЗ». ОСОБА_8 виконував обсяг робіт на ТОВ «ДЕМЗ» за цивільно-правовим договором від 14.08.2015р., а саме за договором підряду від 14 серпня 2015 року. Відповідно до «ОСОБА_12 проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011р. № 1232 далі ОСОБА_12): п.1 ОСОБА_12 визначає процедуру проведення розслідування та ведення нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах (далі підприємства).

п.2 дія цього ОСОБА_12 поширюється на: 1) власників підприємств або уповноважені ними органи (далі - роботодавці); 2) працівників, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, які відповідно до законодавства уклали з роботодавцем трудовий договір (контракт) або фактично допущені до роботи роботодавцем; 3) фізичних осіб-підприємців; 4) членів фермерського господарства, членів особистого селянського господарства, осіб, що працюють за договором, укладеним відповідно до законодавства (далі особи, що забезпечують себе роботою самостійно).

Дія цього ОСОБА_12 також поширюється на працівників дипломатичної служби під час роботи у закордонній дипломатичній установі України та осіб, які відповідно до законодавства про працю працюють за трудовим договором (контрактом) у військових частинах (підрозділах) або на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління Міноборони, МВС, Держспецтрансслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, ДПтС, МНС, Держспецзвязку, Держтехногенбезпеки.

п.7 ОСОБА_12 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обовязків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоровю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності введення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових посадових) обовязків.

ОСОБА_12 не визначає процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, які працюють за цивільно-правовими договорами, а саме за договором підряду. Керуючись п.36 ОСОБА_12, теруправління Держгірпромнагляду у Донецькій області наказом від 21 серпня 2015р. № 364 призначило спеціальне розслідування нещасного випадку, який стався 20.08.2014р. у цеху з ремонту обладнання збагачувальних фабрик на території ТОВ «ДЕМЗ». Роботу комісії спеціального розслідування було продовжено згідно з наказом від 04 вересня 2015р. № 394 у звязку з відсутністю висновку судово-медичної експертизи про причину смерті та результати гістологічних досліджень. По закінченню спеціального розслідування комісія склала акт за формою Н-5 від 26 листопада 2015р. і визнала нещасний випадок з ОСОБА_8 не повязаним з виробництвом. Комісія відмовила у складанні акту за формою Н-1 мотивуючи тим, що травмування сталося не під час виконання трудових обовязків згідно зі ст.837 ЦК України (зі змінами і доповненнями внесеними Законами України від 19 червня 2003 року №980-ІV ОВУ 2003р. №30 ст.1527).

Відповідно до п.15 ОСОБА_12, обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що повязаний з виробництвом і складається акт за формою Н-1, є:

1) виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні;

2) перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконанням потерпілим трудових (посадових) обовязків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу;

3) підготовка до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь виробництва, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення;

4) виконання завдань відповідно до розпорядження роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні;

5) проїзд на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підприємству, або іншому транспортному засобі, наданому роботодавцем відповідно до укладеного договору;

6) використання власного транспортного засобу в інтересах підприємства з дозволу або за письмовим дорученням роботодавця чи безпосереднього керівника робіт;

7) виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто які не належать до його трудових (посадових) обовязків, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця; участь у спортивних змаганнях, інших масових заходах та акціях, які проводяться підприємством самостійно або за рішенням органів управління за наявності відповідного розпорядження роботодавця;

8) ліквідація наслідків аварії, надзвичайної ситуації техногенного або природного характеру на виробничих обєктах і транспортних засобах, що використовуються підприємством;

9) надання підприємством шефської (благодійної) допомоги іншим підприємствам, установам, організаціям за наявності відповідного рішення роботодавця;

10) перебування потерпілого у транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо настання нещасного випадку повязане з виконанням потерпілим трудових (посадових) обов'язків або з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів чи середовища;

11) прямування потерпілого до обєкта (між обєктами) обслуговування за затвердженим маршрутом або до будь-якого обєкта за дорученням роботодавця;

12) прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням, у тому числі на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності;

13) раптова серцева смерть потерпілого внаслідок гострої серцево-судинної недостатності під час перебування на підземних роботах (видобування корисних копалин, будівництво, реконструкція, технічне переоснащення і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд, проведення геологорозвідувальних робіт під землею) або після підйому потерпілого на поверхню з даною ознакою, що підтверджено медичним висновком;

14) скоєння самогубства працівником плавскладу на суднах морського, річкового та рибопромислового флоту в разі перевищення обумовленого колективним договором строку перебування у рейсі або його смерті під час перебування у рейсі внаслідок впливу психофізіологічних, небезпечних чи шкідливих виробничих факторів;

15) оголошення потерпілого померлим унаслідок його зникнення, повязаного з нещасним випадком під час виконання ним трудових (посадових) обовязків;

16) заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого під час виконання чи у звязку з виконанням ним трудових (посадових) обовязків або дій в інтересах підприємства незалежно від порушення кримінальної справи, крім випадків зясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків невиробничого характеру, що підтверджено висновком компетентних органів;

17) одержання потерпілим травми або інших ушкоджень внаслідок погіршення стану його здоровя, яке сталося під впливом небезпечного виробничого фактора чи середовища у процесі виконання ним трудових (посадових) обовязків, що підтверджено медичним висновком;

18) раптове погіршення стану здоровя потерпілого або його смерті під час виконання трудових (посадових) обовязків внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не пройшов обовязкового медичного огляду відповідно до законодавства, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку;

19) перебування потерпілого на території підприємства або в іншому місці роботи під час перерви для відпочинку та харчування, яка встановлюється згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, технологічної перерви, а також під час перебування на території підприємства у звязку з проведенням виробничої наради, одержанням заробітної плати, проходженням обовязкового медичного огляду тощо або проведенням з дозволу чи за ініціативою роботодавця професійних та кваліфікаційних конкурсів, спортивних змагань та тренувань чи заходів, передбачених колективним договором, якщо настання нещасного випадку повязано з впливом небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком.

Перелік обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, визначений у додатку 6, а саме:

Виконання потерпілим трудових (посадових) обовязків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні. Перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці, повязаному з виконанням трудових обовязків чи завдань роботодавця, починаючи з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, повинен фіксуватися відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку, в тому числі протягом робочого та надурочного часу;

Підготовка до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь виробництва, засобів захисту, одягу, а також виконання заходів особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення;

Виконання завдань роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні за його письмовим розпорядженням;

Проїзд на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підприємству, або на іншому транспортному засобі, наданому роботодавцем відповідно до укладеного договору;

Використання власного транспортного засобу в інтересах підприємства з дозволу або за письмовим дорученням роботодавця чи керівника робіт;

Виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, зокрема дій щодо запобігання аваріям або рятування людей та майна підприємства, будь-яких дій за дорученням роботодавця, участь у спортивних змаганнях, інших масових заходах та акціях, які проводяться підприємством самостійно або за рішенням вищих органів за наявності відповідного рішення (наказу, розпорядження тощо) роботодавця;

Ліквідація наслідків аварії, надзвичайної ситуації техногенного або природного характеру на виробничих обєктах і транспортних засобах, що використовуються підприємством;

Надання підприємством шефської (благодійної) допомоги іншим підприємствам, установам, організаціям за наявності відповідного рішення (наказу, розпорядження тощо) роботодавця;

Перебування потерпілого у транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо настання нещасного випадку повязане з виконанням потерпілим трудових обовязків або з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або середовища;

Прямування потерпілого до обєкта (між обєктами) обслуговування за затвердженими маршрутами або до будь-якого об'єкта за дорученням роботодавця;

Прямування потерпілого до/чи з місця відрядження згідно з установленим завданням, у тому числі на транспорті будь-якого виду та форми власності;

Раптова серцева смерть потерпілого внаслідок гострої серцево-судинної недостатності під час перебування на підземних роботах (видобування корисних копалин, будівництво, реконструкція, технічне переоснащення і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд, проведення геологорозвідувальних робіт) або після підйому потерпілого на поверхню з даною ознакою, що підтверджено медичним висновком;

Скоєння самогубства працівником плавскладу на суднах морського, річкового та рибопромислового флоту в разі перевищення обумовленого колективним договором строку перебування у рейсі або його смерті під час перебування у рейсі внаслідок впливу психофізіологічних, небезпечних чи шкідливих виробничих факторів;

Оголошення потерпілого померлим унаслідок його зникнення, повязаного з нещасним випадком, під час виконання ним трудових (посадових) обовязків;

Заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого під час виконання чи у зв'язку з виконанням ним трудових (посадових) обовязків або дій в інтересах підприємства, незалежно від порушення кримінальної справи, крім випадків зясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків невиробничого характеру, що підтверджено висновком компетентних органів;

Одержання потерпілим травми або інших ушкоджень внаслідок погіршення стану його здоровя, яке сталося під впливом небезпечного виробничого фактора чи середовища у процесі виконання трудових (посадових) обовязків, що підтверджено медичним висновком;

Раптове погіршення стану здоровя потерпілого під час виконання трудових (посадових) обовязків унаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів та/або важкості чи напруженості трудового процесу, що підтверджено медичним висновком, або не проходження ним обовязкового медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоровя;

Перебування потерпілого на території підприємства або в іншому місці роботи під час перерви для відпочинку та харчування, яка встановлюється згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, технологічної перерви, а також під час перебування потерпілого на території підприємства у звязку з проведенням виробничої наради, отриманням заробітної плати, проходженням обов'язкового медичного огляду тощо або проведенням з дозволу чи за ініціативою роботодавця професійних та кваліфікаційних конкурсів, спортивних змагань та тренувань чи заходів, передбачених колективним договором, якщо настання нещасного випадку пов'язано з впливом небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком;

Вплив на здоровя потерпілого шкідливих чи небезпечних виробничих факторів, унаслідок яких у нього виявлено професійне захворювання.

Під територією підприємства слід розуміти земельну ділянку, яка надана йому у користування, а також ділянка, яка віднесена до території підприємства згідно з рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до п.42 ОСОБА_12, спеціальна комісія виконала всі необхідні дії та заходи для обєктивного зясування обставин і причин настання нещасного випадку. Головне управління Держпраці в Донецькій області використало всі необхідні дії та заходи, які знаходяться у межах наданої компетенції під час спеціального розслідування нещасного випадку, тому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у частині зобовязання скласти і видати акт по формі Н-5 та акт по формі Н-1.

Крім цього, Головне управління Держпраці в Донецької області заперечує щодо факту юридичного перебування ОСОБА_8 у трудових відносинах з ТОВ «ДЕМЗ» та факту настання нещасного випадку, повязаного з виробництвом з наступних підстав. Договори з громадянами на використання їх праці можуть укладатися за трудовим або цивільно-правовим договором. Основною відмінністю договорів цивільно-правового характеру від трудових договорів є те, що перші регламентуються ЦК України, а інші КЗпП України. Стаття 21 Кодексу законів про працю України визначає загальне поняття «Трудовий договір». Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Стаття 626 ЦК України визначає загальне поняття «цивільно-правовий договір». Цивільно-правовий договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Існує тенденція угоди цивільно-правового характеру як договір підряду, договір про надання послуг, можливо називати трудовою угодою, але відносини, які виникають в результаті їх укладення регулюється нормами цивільного, а не трудового законодавства. Суттю цивільно-правових відносин, як підряду є те, що одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а останній повинен прийняти та оплатити виконану роботу. Отже, з юридичного розуміння, трудові відносини між сторонами при укладенні договору не виникають. Сторонами цих угод будуть замовник і виконавець, а не працівник і власник (роботодавець). Таким чином, за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підкоряється правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається. Сторони цивільно-правової угоди укладають договір у письмовій формі відповідно до вимог ст.208 ЦК України. Такі угоди застосовуються, як правило, для виконання конкретної роботи, яка спрямована на отримання результатів праці і в разі досягнення цієї мети вважаються виконаним і дія їх припиняється. Під час укладення та виконання роботи за договорами цивільно-правового характеру трудова книжка не подається і записи про періоди праці не заносяться. Трудове законодавство забезпечує особі, яка працевлаштовується на роботу за трудовим договором, ряд істотних гарантій.

Проте на виконавця цивільно-правової угоди соціально-трудові пільги і гарантії (відпустка, вихідні дні, тривалість робочого часу, оплата праці при відхиленні від нормальних умов праці, виплата допомоги з тимчасової втрати працездатності тощо), передбачені трудовим законодавством для працівників не поширюються. Працівники, прийняті на роботу за трудовим договором, підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванні, внески на яких платить підприємство, що забезпечує надалі виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності. Особи ж, які виконують роботи за цивільно-правовим договором, беруть участь у загальнообовязковому державному соціальному страхуванні на добровільних засадах.

Крім цього, на виконавця (підрядника) покладається ризик негативних наслідків роботи, а при укладенні трудового договору такий ризик покладається на власника. На відміну від працівника, виконавець несе повну матеріальну відповідальність за заподіяний замовнику збитків і недоотримані ним доходи або упущену вигоду, якщо не доведе відсутності в цьому своєї провини, або якщо інше не встановлено договором. Працівник може бути притягнутий до обмеженої матеріальної відповідальності, і тільки у випадках, безпосередньо передбачених законом до повної. При цьому, обовязок доведення провини працівника покладається на власника. Слід памятати, що оплата за трудовим договором є гарантованою. Заробітна плата виплачується не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів (ст.115 КЗпП), а затримка виплати зарплати може спричинити застосування до керівника санкцій, визначених законодавством. Держава гарантує працівникові розмір заробітної плати, яка не може бути менше мінімального розміру заробітної плати, встановленого законами України, так само як і оплата роботи в нічний час, у вихідні, святкові та неробочі дні, понаднормові роботи і т.д. здійснюється законодавчо визначеними нормами. За цивільно-правовою угодою виконавець робіт (послуг) отримує за виконану роботу винагороду, розмір і порядок виплати якої визначається сторонами в договорі за взаємною згодою. Законодавчі гарантії оплати праці на виплату винагороди не поширюються. Такий же принцип сплати страхових внесків до Пенсійного фонду та на випадок безробіття.

І нарешті питання, повязані з охороною праці. Законодавством про працю на власника підприємства покладається обовязок створення безпечних і нешкідливих умов праці. У цивільному законодавстві вимог щодо створення замовником безпечних і нешкідливих умов праці не передбачено. Трудовий договір і договір підряду мають пять правових відмінностей. Багато підприємств не надають значення договорам, які оформляють з фізичними особами: трудовий договір або договір підряду. Основні відмінності цих договорів.

Перша відмінність договору підряду від трудового договору полягає в тому, що кожен з них регулюється своїм окремим законодавчим документом. Так, особливості укладення і виконання договорів підряду регулює ст.61 ЦК України (ЦКУ), а порядок оформлення та розірвання трудових договорів детально описує Кодекс законів про працю України (КЗпП). Відповідно до ст.837 ЦКУ, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Трудовим договором згідно ст.21 КЗпП є угода між працівником і власником підприємства (або фізичною особою), за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену такою угодою, з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства (або фізична особа) зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Друга відмінність: сторонами договору підряду: є замовник та підрядник. А в трудовому договорі його сторонами виступають працівник і роботодавець. Укладаючи трудовий договір, громадянин зобовязаний подати: паспорт або інший документ, що засвідчує особу, трудову книжку, у випадках, передбачених законодавством, також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоровя, військовий квиток та інші документи (ч.2 ст.24 КЗпП України). Третя відмінність знаходиться у обєкті договорів. Так, договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речей або на виконання іншої роботи з переданням її результатів замовнику. Про відмінності послуг від робіт Мінюст України розповів в листі від 01.12.2006 р. № 21-5-490. Він вважає, що характерними ознаками послуг є: відсутність результату майнового характеру; невіддільність від джерела або одержувача; синхронність надання та отримання; неможливість збереження; споживаємість послуги при її наданні. Обєктом (предметом) договору підряду є саме результат роботи отримання матеріальної речі або послуги, тоді як обєктом (предметом) трудового договору виступає використання праці найманих працівників. Четвертою відмінністю є відносини сторін і ризики, які описуються в договорах. Трудовий договір: зобовязує працівника підкорятися правилам внутрішнього трудового розпорядку в процесі виконання покладеного на нього роботи (обовязків); із забезпеченням його робочим місцем і всім необхідним інструментом або матеріалом; не покладає на працівника всі ризики за неякісні роботи або послуги. А в договорі підряду відносини сторін обумовлюються тільки за результатами праці: предмет договору, ціна, терміни, якість виконання, порядок приймання результатів і т. д. За таким договором підрядник самостійно і на свій ризик організовує виконання своєї роботи або надання послуги; з використанням власних матеріалів або матеріалів замовника. До пятої відмінності відноситься оплата. Відповідно до ст.854 ЦКУ, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи, за умови, що робота виконана належним чином і в установлений строк або, за згодою замовника достроково. Підрядник має право вимагати виплату йому авансу лише у випадку та розмірі, встановлених договором. Договором підряду передбачається виплата винагороди за вже виконану роботу (надану послугу), тобто виплата авансу необовязкова. Здача робіт (отримання послуги) якісно і в строк підтверджується відповідним документом (наприклад, актом приймання-здачі робіт, послуги). При цьому законодавство не обмежує суму такої винагороди і логічно припустити, що це може бути будь-яка сума, визначена сторонами договору. Інша справа оплата за трудовим договором. Як вказує ст.21 КЗпП, роботодавець зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату. При цьому оплата праці повинна проводитися відповідно до Закону про оплату праці, а саме з виконанням таких норм: заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні і не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти днів (ст.24 Закону про оплату праці.); основою організації оплати праці є тарифна система, яка використовується для розподілу робіт залежно від їх складності і є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати (ст.6 Закону про оплату праці); за найпростішу, некваліфіковану працю, яка здійснювалася працівником в рамках місячної норми робочого часу, роботодавець повинен заплатити суму не менше мінімальної заробітної плати. Підприємство повинно було грамотно підійти до оформлення договору з фізичною особою і толково пояснити, чому саме такі відносини (цивільно-правові або трудові) підприємство буде оформляти з ним. Доцільно зазначити, що певні переваги цивільно-правових форм найму в основному існують для наймачів або власників і те, що в договірному регулюванні суспільних відносин характерний принцип свободи договору. Однак громадянам слід памятати, що істотно незахищеними залишаються їх права та інтереси як фактичних виконавців, якщо погоджуються для роботи за «трудовими угодами» на свій ризик. Нещасний випадок зі смертельним наслідком з ОСОБА_8 стався 20.08.2015 року у цеху з ремонту обладнання збагачувальних фабрик на території ТОВ «ДЕМЗ». ОСОБА_8 виконував обсяг робіт на ТОВ «ДЕМЗ» за цивільно-правовим договором від 14.08.2015 року, а саме за договором підряду від 14 серпня 2015р. Конституція України гарантує громадянам право на працю, який передбачає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Підсумовуючи вищесказане, доцільно зазначити: ОСОБА_8 не знаходився у трудових відносинах з ТОВ «ДЕМЗ». Головне управління Держпраці в Донецької області відповідно до вимог п.36 ОСОБА_12 зобовязане було провести спеціальне розслідування нещасного випадку, який стався 20.08.2015 року у цеху з ремонту обладнання збагачувальних фабрик, тому що він стався на території підприємства ТОВ «ДЕМЗ» відповідно до вимог «ОСОБА_12 проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011р. № 1232 (далі ОСОБА_12). Відповідно до вимог п.42 ОСОБА_12 спеціальна комісія зобовязана: обстежити місце, де стався нещасний випадок, одержати письмові чи усні пояснення від роботодавця і його представників, посадових осіб, працівників підприємства, потерпілого (якщо це можливо), опитати осіб свідків нещасного випадку та осіб, причетних до нещасного випадку; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи для встановлення причини нещасного випадку і розроблення плану заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); зясувати обставини і причини настання нещасного випадку; визначити, повязаний чи не повязаний нещасний випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; зустрітися з членами сімї чи уповноваженою особою, яка представляє інтереси, щодо розяснення їх прав у звязку з настанням нещасного випадку. Відповідно до вимог п.42 ОСОБА_12, спеціальна комісія виконала всі необхідні дії, заходи та зобовязання стосовно обєктивного зясування обставин і причин настання нещасного випадку. Головне управління Держпраці в Донецької області використало всі необхідні дії та заходи, які знаходяться у межах наданої компетенції під час спеціального розслідування нещасного випадку. Тому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у частині щодо факту юридичного перебування ОСОБА_8 у трудових відносинах з ТОВ «ДЕМЗ» та факту настання нещасного випадку повязаного з виробництвом.

Також, представник ОСОБА_5 управління Держпраці в Донецької області у судовому засіданні пояснив, що представник Держпраці був головою комісії. Даний нещасний випадок не повязаний з виробництвом, тому що був наданий договір підряду, чи опитувалися свідки не може сказати, оскільки у нього немає матеріалів розслідування. Місце події оглядалося, що встановлено не може сказати, є в матеріалах розслідування. Чи була фактично позивач на засіданні не знає. Головою комісії спочатку був Рибаков, потім інша особа. Матеріали розслідування залишаються на підприємстві. Оцінку договору підряду вони не роблять на засіданні комісії. Їх організація зобовязана провести розслідування, тому що це сталося на підприємстві. Вони склали комісію та провели розслідування. Оцінку правовим документам вони давати не можуть. Вони керуються тільки фактами. Тому вони провели розслідування, що стосується звязку з виробництвом та складання Н-5 та Н-1, цю задачу вони виконали, керувалися тими документами, які були надані. Вони тільки провели розслідування. ОСОБА_12 розслідування проводиться згідно КЗпП України, але не зачіпає цивільно-правові відносини. Були б надані комісії інші документи, вони звязали цей випадок з виробництвом, але якщо це не буде суперечити законодавству та порядку розслідування.

Представник третьої особи, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Димитров Донецької області позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення, які підтримав у судовому засіданні, де вказав, що як вбачається з документів, доданих до позовної заяви, ОСОБА_8 працював на підставі договору підряду від 14.08.2015р. Відповідно до законодавства, виконання робіт, надання послуг громадянином може здійснюватися, як на підставі трудового договору, так і на інших юридичних підставах, зокрема на підставі цивільно-правового договору. При виконанні робіт, наданні послуг на підставі трудового договору повинні бути дотримані вимоги трудового законодавства, а при укладанні цивільно-правового договору на виконання певної роботи або за надання певних послуг слід керуватися цивільним законодавством. За ст.21 КЗпП «трудовий договір» - це угода між працівником і власником підприємства (установи, організації) (уповноваженим органом чи фізособою), за якою працівник має виконувати роботу, з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства (установи, організації) (уповноважений орган чи фізособа) зобовязується виплачувати працівнику зарплату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи. Оформляється укладення трудового договору наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу (ч.3 ст.24 КЗпП). Прийом на роботу здійснюється відповідно до штатного розкладу організації працівника приймають на роботу (посаду), яка включена до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується зарплата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації і т.д. Цивільно-правовий договір вид договору, який укладається відповідно до вимог не трудового, а цивільного законодавства. За цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а його результат. Він визначається після закінчення роботи та оформляється актами здавання-приймання виконаних робіт (послуг), на підставі яких здійснюється їх оплата. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його рамками, метою договору є отримання певного матеріального результату. Особа, що виконує роботу на підставі такого договору, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, вона сама організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. Законодавство про працю на такі відносини не поширюється. Договір цивільно-правового характеру може укладатися з різних видів: договір про надання послуг, підряд, доручення, авторський договір та інші. Назва договору як «трудовий договір», ще не означає, що він дійсно є трудовим. Трапляються випадки, коли так звані договори цивільно-правового характеру визнаються судом трудовими. Зазвичай це буває: при недотриманні письмової форми договору цивільно-правового характеру; зміст договору відповідає змісту трудового договору незалежно від його назви; порядок допуску особи до виконання робіт (надання послуг) фактично відповідає порядку допуску працівника до роботи (проведений інструктаж з охорони праці, ознайомлено з правилами трудового розпорядку, колективним договором); характер виконуваної роботи за договором цивільно-правового характеру відповідає трудовим функціям за посадою, що зазначена в штатному розписі; продовження виконання робіт (надання послуг) після закінчення строку дії договору цивільно-правового характеру; тощо. З огляду на вищевказане, керуючись «ОСОБА_12 розслідування і ведення обліку нещасних випадків, профзахворювань і аварій на виробництві», затвердженим постановою КМУ № 1232 від 30.11.2011р., КЗпП України, ст.ст.292-296 ЦПК України, просить у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, зобовязання скласти та видати Акт по формі Н-1 відмовити у повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач є матірю ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14, 18, 19, 91).

Згідно з витягом з кримінального провадження № 0000964, 20.08.2015 року, о 13.40 год. до чергової частини Димитровського МВ ГУМВС надійшло повідомлення за телефоном 103 від медичної сестри Димитровської ЦМЛ про те, що на території ТОВ «ДЕМЗ» при виконанні робіт загинув ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 21.08.2015 року видано свідоцтво про смерть (а.с.11, 14а).

26 листопада 2015 року, комісією зі спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, який стався 20 серпня 2015 року о 12.15 год. з ОСОБА_8 встановлено, що 14.08.2015 року між ОСОБА_8 та керівником підприємства ТОВ «ДЕМЗ» ОСОБА_15 було укладено договір підряду б/н про надання послуг прибирання території ТОВ «ДЕМЗ», за що ОСОБА_8 повинен був отримувати винагороду. Також договори підряду були укладені з ОСОБА_17, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_10 ОСОБА_18 зобовязався на свій ризик виконати прибирання цеху з ремонту обладнання збагачувальних фабрик за завданням замовника ТОВ «ДЕМЗ». З 17 серпня 2015 року ОСОБА_17, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_18 приступили до виконання завдання. 20 серпня 2015 року ОСОБА_17, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_18 прийшли в приміщення цеху для продовження виконання робіт згідно з договорами підряду. О 12.15 год. в адміністрацію підприємства ТОВ «ДЕМЗ» звернувся ОСОБА_11 і повідомив про нещасний випадок, який стався в цеху з ремонту обладнання збагачувальних фабрик. Адміністрацією підприємства були викликані швидка допомога та міліція. Лікар швидкої допомоги, що прибув на місце події, оглянув постраждалого та констатував смерть ОСОБА_8 Тіло загиблого транспортом ТОВ «ДЕМЗ» було доставлено до моргу м.Красноармійська. Наслідками нещасного смертельного випадку стала раптова зупинка серця (фібриляція шлуночків з наступною асистолією), мікроскопічно-численні електромітки на долонній поверхні лівої кисті між 1 і 2 пальцями, загальне венозне повнокровя, гострі гемодинамічні розлади і дистрофічні зміни паренхіматозних органів, крововиливи під плеврою легенів, під епікардом, на сполучно-тканинних оболонках очей, набряк головного мозку і легенів; ділянки осадження: в проекції зовнішнього краю правого лобного бугра, в області підборіддя праворуч і ліворуч, на зовнішній поверхні правого плечового суглоба. Технічних та організаційних причин настання нещасного випадку комісією не встановлено, встановлена особиста необережність ОСОБА_8 яка виразилась у порушенні договору підряду, який був складений відповідно до ст.837 Цивільного кодексу України. Згідно з висновками комісії, даний нещасний випадок за смертельним наслідком, згідно зі ст.837 Цивільного кодексу України (зі змінами і доповненнями, внесеними законами України від 19.06.2003 року № 980-IV, ОВУ 2003 р. № 30, ст.1527) та ОСОБА_12 проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, вважається таким, що не повязаний з виробництвом, не підлягає обліку і на ОСОБА_8 акт за формою Н-1 не складається (а.с.3-7).

14 серпня 2015 року між ОСОБА_8 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Димитровський експериментально-механічний завод» укладений договір на виконання господарських робіт з прибирання виробничих приміщень на період з 14.08.2015 року до 30.09.2015 року (а.с.72).

Згідно з висновком експерта № 2/6-41 від 18.10.2016 року, встановити чи виконаний спірний підпис в документах: «Договор подряда на выполнение работ (с физическим лицом)» від 14.08.2015 року між ОСОБА_19 та ОСОБА_8, в графі «Испонитель» (1 примірник) та «Договор подряда на выполнение работ (с физическим лицом)» від 14.08.2015 року між ОСОБА_19 та ОСОБА_8, в графі «Испонитель» (2 примірник) ОСОБА_8, чи іншою особою (особами), не уявилося можливим, тому що при оцінюванні результатів порівняльного дослідження встановлено, що ні збіги, ні розбіжності не можуть служити підставою для позитивного або негативного висновку. Виявити більшу кількість ідентифікаційних ознак не вдалося через малий обсяг графічної інформації, який міститься в підписах, обумовлений їх стислістю і простотою будови (а.с.100-107).

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що ОСОБА_8 це його одногрупник, вони разом навчалися у 105-му училищі. Вони також разом ходили на роботу до ДЕМЗ. Влаштовувалися неофіційно, ніяких договорів та паперів при влаштуванні на роботу не підписували. Приходили до заводу, отримували наряд та виконували роботу, яку їм давали під час наряду. Працювали краном у цеху. Була дана вказівка скласти метал у вагонетки та підвезти краном вагонетки до виходу. Під час поломки крана, вони полізли його чинити, оскільки заробітна плата була від виробітки. При цьому ОСОБА_8 отримав ураження струмом та загинув. Після його загибелі. їх повезли на машині підприємства за паспортами, привезли потім на завод, забрали паспорта та відвели до співробітників поліції. Потім їх допитали та відпустили. Будь-яких договорів, контрактів, угод чи чистих аркушів паперу вони не підписували, розписувались лише у журналі на прохідній, коли заходили на завод. ОСОБА_8 знав з 2013р., зустрічалися часто, вони разом дружили. Графік роботи на заводі був з 8.00 год. до 17.00 год. Він вважає, що вони там працювали вантажниками. Він погоджується, що працювали прибиральником цехів. Мінімальна сума заробітної плати 2000-2500 грн. Директор показав місце роботи, провели у роздягальню, сказали, що перерва з 12.00 до 13.00 год. У роздягальні також був душ. Вони вважали, що підприємство видасть трудову книжку. На момент прийому, наказ по підприємству не видавався. Для себе вони розуміли, що це «шабашна», як тимчасова робота. Про ці умови роботи знав і ОСОБА_8. ОСОБА_8 работав як і він, ніяких договорів не укладав, йому це достовірно відомо. Працювали приблизно 2-3 тижні до нещасного випадку, далі вони самі не забажали працювати. У відомості про отримання грошей вони розписалися. Влаштувалися неофіційно, тому що навчалися. Ніяких заяв вони не писали, медичне освідчення не проходили, інструктажу та навчання з ТБ не проходили. Бригадир був ОСОБА_10, вітчим ОСОБА_8. Йому не казали про відповідальність за порушення розпорядку. На документі було написано квадратура та гроші, за які вони розписалися. Чи давав наряд саме директор не памятає. Зранку приходив працівник заводу та давав наряд, яку роботу треба виконувати. Бувало, що давали наряд не на роботу в цеху, а на інших ділянках заводу. Ремонтувати кран вони пішли за своєю ініціативою. У перший день вони допомагали працівнику заводу ремонтувати кран. Вони навчалися з ОСОБА_8 в училищі на зварювальника та слюсаря.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що на той час позивач це була його дружина. ОСОБА_8 був йому нерідним сином. Йому подзвонив директор підприємства за 2 тижні пасинка до смерті та сказав, що необхідно зробити роботу. Сказав, що є площа, робимо та отримуємо, працюємо повний робочий день, їм показали роздягальню на заводі та баню. Перерва була з 12.00 год. до 13.00 год., на роботу необхідно приходити на 8.00 год., уходити у 17.00 год. Зарплата 1500-2000 грн. Робота це прибирання цеху, робота вантажника, вони вантажили та вивозили. Дрібне вантажили руками, крупне краном підприємства. Він ніяких договорів, контрактів не підписував. Коли проходили на завод, розписувалися на прохідній, коли виходили також. Разом з ним працювали ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ще один. 2 дня вони працювали не на заводі, потім в іншому цеху. Ніхто нічого не підписував. Наряди їм зранку давав ОСОБА_19. На інше місце їздили, тому що дали інший наряд. Він думав, що влаштувався на постійну роботу. ОСОБА_8 поліз на кран та загинув від ураження струмом. Він казав їм не лізти. Інструктаж з ТБ був у формі, «куди не треба не лізьте». Директора він знає більше 20 років та раніше працював на заводі. Одна людина з ними була від ОСОБА_19. Старшого у бригаді нікого не було. Наряд видавався усім разом. Обідали на території підприємства у нарядній, у бесідці. На прохідній відмічали, коли вони прийшли та пішли з роботи. Він хлопцям сказав, коли зламався кран, щоб не лізли та пішли сказали працівнику підприємства ОСОБА_8. Коли хлопці полізли на кран, він займався іншою роботою. Потім ОСОБА_11 йому кричить, що ОСОБА_18 вдарило струмом, він кинув лопату ОСОБА_9, щоб той збив лопатою ОСОБА_18 від струму. Юрій впав на землю, вони його винесли на сухе чисте місце у цеху та почали робити штучне дихання, робив він, слюсар ОСОБА_18, механік поки не приїхала «Швидка». Потім прибігли Король та ОСОБА_19. Також хтось був з охорони. Після нещасного випадку він на підприємстві вже не працював по своїй ініціативі. Він не знає, чи розрахувалися з ним, чи ні. Йому й додому привозили гроші. Він отримав аванс 200 грн., розписувався у відомості, бухгалтер сказала, що на кожного відомість оформлювати не буде. Про режим роботи на підприємстві йому повідомив директор, за це він не розписувався, медогляд він не проходив, інструктажів з ТБ не було. Підприємцем він не був зареєстрований.

Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним і угодою сторін.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом п.2 ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути на визначений строк, встановлений за погодженням сторін.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Суд вважає, що загиблий ОСОБА_8 перебував з Товариством з обмеженою відповідальністю «Димитровський експериментально-механічний завод» у трудових відносинах, тобто з ним був укладений строковий трудовий договір, оскільки, як пояснили свідки у судовому засіданні, підприємством їм, зокрема й ОСОБА_8, була надана роздягальна з душем, вони користувалися засобами підприємства, зокрема краном у цеху, їм був встановлений режим роботи з 08.00 год. до 17.00 год. з перервою з 12.00 год. до 13.00 год.

Таким чином, підприємство, відповідно до ст.21 КЗпП України встановило режим роботи ОСОБА_8 та іншим особам, які з ним працювали, забезпечело умови праці, необхідні для виконання роботи.

Також суд звертає увагу на те, що у наданому договорі від 14.08.2015р., який названо договором підряду, стоїть підпис охорони праці підприємства, що суперечить ст.837 ЦК України, оскільки за договором підряду робота проводиться на свій ризик, однак це відповідає трудовому договору. До того ж, згідно договору від 14.08.2015р., предметом цього договору є господарські роботи з прибирання виробничих приміщень, тобто не зазначено, яких саме приміщень. Натомість, як пояснили свідки, зранку, коли вони приходили на підприємство, їм давали наряд на виконання роботи, а також давалися роботи, що виконувалися поза приміщенням цеху, що знову ж таки не відповідає вимогам ст.837 ЦК України, адже підрядник повинен виконати саме певну роботу.

До того ж, покази свідків щодо того, що вони не підписували ніяких документів, зокрема й договору підряду, узгоджується з висновком експерта № 2/6-41 від 18.10.2016 року, де зазначено, що підписи на вказаних договорах виконані не ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а іншими особами, що в свою чергу спростовує пояснення представника відповідача ТОВ «Димитровський експериментально-механічний завод» про те, що зі всією бригадою, де працював загиблий, укладався договір підряду.

Тому, на думку суду, відносини між ОСОБА_8 та підприємством, є трудовими відносинами, де останній працював, як й інші, за щоденним розпорядженням відповідного працівника підприємства виконував відповідний обєм робіт.

Між тим, суд вважає недоведеним у судовому засіданні, що ОСОБА_8 працював на ТОВ «Димитровський експериментально-механічний завод» саме на посаді прибиральника.

Оскільки ОСОБА_8 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Димитровський експериментально-механічний завод», то суд вважає, що нещасний випадок, який стався з ним, є таким, що повязаний з виробництвом.

Згідно ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоровя людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст.171 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен розслідувати та вести облік нещасних випадків на виробництві відповідно до порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується КМУ за погодженням з всеукраїнськими обєднаннями профспілок.

Згідно абз.2 п.34 ОСОБА_12 проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затв. постановою КМУ від 30.11.2011р. № 1232 (далі ОСОБА_12), спеціальному розслідуванню підлягають нещасні випадки із смертельними наслідками.

Відповідно до абз.1 п.38 ОСОБА_12, спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених п.39 цього ОСОБА_12) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку (далі спеціальна комісія), утвореною територіальним органом Держпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (події) за погодженням з органами, представники яких входять до її складу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачу ГУ Держпраці в Донецькій області необхідно утворити комісію відповідно до п.38 ОСОБА_12 та видати Акти за формою Н-1 та Н-5 щодо нещасного випадку, який стався 20.08.2015р. о 12.15 год. на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Димитровський експериментально-механічний завод» з працівником ОСОБА_8

Щодо вимоги позивача про реєстрацію актів у встановленому законом порядку, то суд вважає, що ця вимога є зайвою та задоволенню не підлягає, оскільки спірні акти взагалі не були видані і тому спору щодо їх реєстрації немає.

На підставі ч.1 ст.3 Конституції України, ст.ст.21, 23, 24, 153, 169-171 КЗпП України, ст.22 Закону України «Про охорону праці», ОСОБА_12 проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затв. постановою КМУ від 30.11.2011р. № 1232, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 управління Держпраці у Донецькій області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Димитровський експериментально-механічний завод», третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Димитров Донецької області про встановлення факту трудових відносин, визнання нещасного випадку таким, що стався на виробництві, зобовязання утворення комісії та скласти Акти Н-1 та Н-5 і зареєструвати їх, задовольнити частково.

Встановити, що ОСОБА_8 03.04.1997р.н. знаходився 20.08.2015р. у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Димитровський експериментально-механічний завод».

Визнати нещасний випадок, що стався з ОСОБА_8 20.08.2015р. о 12.15 год. на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Димитровський експериментально-механічний завод» таким, що повязаний з виробництвом.

Зобовязати Головне управління Держпраці у Донецькій області утворити Комісію із спеціального розслідування нещасного випадку та скласти: Акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 20.08.2015р. о 12.15 год. на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Димитровський експериментально-механічний завод» з ОСОБА_8 за формою Н-5 та Акт про нещасний випадок що стався 20.08.2015р. о 12.15 год. на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Димитровський експериментально-механічний завод» з ОСОБА_8 за формою Н-1.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 управління Держпраці у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 826,80 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Димитровський експериментально-механічний завод» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 826,80 грн.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя