Провадження № 2/761/1186/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Маліновської В.М.

при секретарі: Лазоришинець К.М., Кріт І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні та стягнення відповідної грошової компенсації вартості даної частки (а.с.4-6).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 03.08.2015р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.19).

11.09.2015р. до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1, згідно якої вона просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, 3/4 частки, якої належить на праві власності Відповідачам (а.с.23-24). Ухвалою суду від 22.09.2015р.в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні та стягнення грошової компенсації - відмовлено (а.с.31-32).

В судовому засіданні 12.10.2015р. представником Позивача - Калашнюк С.А. заявлено клопотання про заміну неналежних відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на належного відповідача - ОСОБА_2 (а.с.35-36), яке було задоволено протокольної ухвалою суду від 12.10.2015р. (а.с.53-54), в зв'язку з чим Позивачем подано суду уточнену позовну заяву до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та стягнення грошової компенсації (а.с.40-41).

Окрім того, у судовому засіданні 12.10.2015р. представником позивача - Калашнюком С.А. подано підписану позивачкою заяву про забезпечення позову, згідно якої вона просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, а саме: на 3/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2, які належать на праві власності відповідачці - ОСОБА_2 (а.с.46-47). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2015р. в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2, - відмовлено (а.с.55-56).

Не погоджуючись з ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2015р. Позивачка звернулась з апеляційною скаргою до Апеляційного суду м. Києва (а.с.92-93), який своєю ухвалою від 01.12.2015р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2015р. скасував, та постановив нову ухвалу наступного змісту: Задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Накласти арешт на 3/4 квартири АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_2.

У судовому засіданні 05.02.2016р. представник позивача - Калашнюк С.А. заявив клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи для вирішення питань: - Яка дійсна ринкова вартість всієї квартири АДРЕСА_4 та яка вартість 1/4 частки вказаної квартири? - Чи можливо провести розподіл квартири АДРЕСА_4 в натурі виділивши 1/4 та 3/4 частки? Якщо можливо - вказати можливі варіанти. Проведення експертизи представник позивача просив доручити експертам Українського центру судових експертиз (а.с.98). Ухвалою суду від 05.02.2016р. з урахуванням думки представника Відповідача у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, на вирішення експерта поставлено наступні питання: - Яка дійсна ринкова вартість всієї квартири АДРЕСА_4 та яка вартість 1/4 частки вказаної квартири? - Чи можливо провести розподіл квартири АДРЕСА_4 в натурі виділивши 1/4 та 3/4 частки? Якщо можливо - вказати можливі варіанти. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (а.с.100-101).

Ухвалою суду від 17.06.2016р. з урахуванням ухвали від 13.12.2016р. про виправлення описок (а.с.172-173) в зв'язку з поверненням справи з експертної установи, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та стягнення грошової компенсації, - відновлено та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.134).

У судовому засіданні 13.12.2016р. представник Позивача ОСОБА_1 - адвокат Калашнюк С.А. подав та оголосив заяву про відвід головуючому судді у справі Маліновській В.М. (а.с.168-169). Питання відводу головуючого судді у справі вирішено ухвалою суду від 13.12.2016р. (а.с.170-171).

Свої позовні вимоги з урахуванням уточнень до позову (а.с.40-41) Позивачка обгрунтовує тим, що нею отримано у спадок 1/4 частина квартири АДРЕСА_5. Інша 3/4 частина квартири належить ОСОБА_2, яка користується вказаним приміщенням, поміняла вхідні двері, замки, здає квартиру в оренду, Позивачку в квартиру не допускає, у зв'язку з чим остання не має можливості користуватись даним майном. Підставами позову Позивачка визначила ст.ст. 364, 365 ЦК України, в зв'язку з чим просила: 1) позбавити її права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3; 2) стягнути на її користь з ОСОБА_2 286 130,00 грн. грошової компенсації вартості 1/4 частки, яка належить їй у квартирі АДРЕСА_3; 3) визнати за ОСОБА_2, право власності на належну Позивачці 1/4 частку у квартирі АДРЕСА_3. В судовому засіданні 13.12.2016р. Позивачка подала заяву про уточнення підстав позову, в якій зазначила, що підставою для задоволення позову є ст. 364 ЦК України (а.с.193).

ОСОБА_2 подала суду заперечення на позовну заяву (а.с.75-76,147-150,198-201), в яких зазначила, що Позивач не користується житлом за власним бажанням, має окрему двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_6, в якій проживає та зареєстрована. Оскільки Відповідачка є інвалідом 2-ої групи, тому вона заперечує проти стягнення коштів, оскільки не має достатню кількість грошових коштів, тому що отримує мінімальну пенсію по інвалідності, інших доходів не має, та іншого житла у власності теж, при цьому вона потребує постійного лікування для підтримки свого стану здоров'я, повинна оплачувати житлово-комунальні послуги, які позивач жодного разу з 2010 року не сплатив. Відповідачка вважає, що позивач зловживає своїм правом виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та реалізація цього права порушить права Відповідачки, оскільки вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі та не має змоги сплатити позивачу грошову компенсацію вартості її частки. До того ж сума компенсації у сумі 286 130 грн. за 1/4 частки, яку просить стягнути позивач, не відповідає дійсній ринковій вартості.

В судовому засіданні представник Позивача - Калашнюк С.А. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, зазначив, що станом на час розгляду справи спірною квартирою в повному обсязі користується Відповідачка та не сплачує жодної компенсації Позивачці за користування відповідною часткою квартири, що належить останній, тому є всі підстави для припинення права власності ОСОБА_1 на 1/4 частки спірної квартири із встановленням обов'язку ОСОБА_2 сплатити компенсацію Позивачці за її частку у вказаній квартирі.

Представник Відповідача - ОСОБА_8 проти позову заперечила та просила відмовити в його задоволенні, оскільки Відповідачка не має фінансової можливості сплатити Позивачці компенсацію вартості 1/4 частки спірної квартири, іншого майна у власності не має.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що Позивачці на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Мазур О.Ю. 05.05.2010р. та зареєстрованого в реєстрі за № 11-713 належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_7, загальною площею 44,10 кв.м., у тому числі жилою 28,70 кв.м., право власності на яку 18.05.2010р. зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна та записано у реєстрову книгу № д.2044-5 за реєстровим № 85 (а.с.9).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 43948412 від 16.09.2015р. встановлено, що 3/4 частини квартири АДРЕСА_7, загальною площею 44,10 кв.м., житловою площею 28,70 кв.м. належать ОСОБА_2: 1/4 частина вказаної квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою київської державною нотаріальною конторою 06.05.2010р. за реєстровим № 11-718; 1/2 частина - на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Фондом комунального майна Радянського району м. Києва 07.09.1994р. на підставі розпорядження від 06.09.1994р. № 9504 (а.с.37,42), що також підтверджується Листом Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 13.08.2015р. № 10410 (И-2015) (а.с.38,43).

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» від 15.09.2015р. № 02/3966 встановлено, що особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг квартири АДРЕСА_8 відкрито на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.39,44).

Судом встановлено, що 29.05.2012 року ОСОБА_2 від імені якої діяв ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3, яка прийняла у дар, належні дарувальнику 3/4 частини квартири АДРЕСА_9, що підтверджується договором дарування частини квартири від 29.05.2012р., посвідченим державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Ткач О.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 3-363 (а.с.48-49). Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України в редакції станом на час укладення вказаного договору право власності на квартиру підлягає державній реєстрації, у КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, проте державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на 3/4 частки квартири АДРЕСА_10 проведено не було. Так, з матеріалів справи вбачається, що власником 3/4 частин спірної квартири є саме ОСОБА_2, право якої зареєстровано у встановленому законом порядку, що також підтвердив і представник Відповідача в судовому засіданні 21.12.2016р. (а.с.213-214).

Судом встановлено, що в листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві з заявою з приводу перешкоджання в доступі до належної їй частини квартири АДРЕСА_3 з боку власника іншої частини квартири, за результатом розгляду якої складено висновок від 12.11.2013р., яким встановлено, що в даному випадку між обома сторонами конфлікту склалися виключно цивільно-правові відносини, вирішення яких належить до компетенції суду, в зв'язку з чим підстав для внесення до ЄРДР - не встановлено (а.с.176).

Положеннями ч. 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

У силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Таким чином, виходячи з цих положень правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частково власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Крім того, як роз'яснено у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20 вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Згідно з Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 15.06.2016р. № 2902/16-42, складеного судовим експертом ОСОБА_11, встановлено, що дійсна ринкова вартість квартири АДРЕСА_4 станом і в цінах на момент проведення дослідження становить 1 078 400,00 горн. Дійсна ринкова вартість 1/4 частки квартири АДРЕСА_4 станом і в цінах на момент проведення дослідження становить 269 600,00 грн. Провести розділ квартири АДРЕСА_4 в натурі виділивши 1/4 та 3/4 частки не вбачається можливим (а.с.116-131).

З врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: 1) чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; 2) чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; 3) чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; 4) чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України в своїй постанові від 13.01.2016р. у справі № 6-2925цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою до виконання.

Так, в судовому засіданні встановлено, що виділ належної Позивачу 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 є неможливим, що підтверджується Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 15.06.2016р. № 2902/16-42, представники сторін в судовому засіданні підтвердили, що підтверджується і матеріалами справи, що спірною квартирою користується тільки Відповідачка, яка не сплачує жодної матеріальної компенсації Позивачці за володіння та користування, належною останній 1/4 часткою відповідної квартири.

Щодо можливості Відповідачки виплатити Позивачці компенсацію суми вартості 1/4 частки квартири АДРЕСА_3, суд виходить з того з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідачка є інвалідом 2 групи по загальному захворюванню з 01.10.2006р., що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія № КБ-1 002229 (а.с.77) та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 (а.с.78) в сумі 1 230,00 грн. станом на червень 2016р., що підтверджується довідками, виданими Лівобережним ОУПФУ (а.с.152-162). В січні-квітні 2012 року та січні-березні 2013р., лютому-березні 2015р. Відповідачкою також було отримано додаткову соціальну матеріальну допомогу, що підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 5894/р/26-53-08-02-12 від 14.07.2016р. (а.с.151).

Так, представник Відповідачки в судовому засіданні зазначив, що остання не має можливості сплатити суму компенсацію вартості 1/4 частки спірної квартири, оскільки є інвалідом 2 групи та отримує пенсію по інвалідності, жодних інших доходів та майна, з якого могла б отримати дохід не має. Разом з тим, представником Відповідача не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.58-59 ЦПК України на підтвердження того, що Відповідачка не має у власності іншого майна, доходи від здачі в оренду чи відчуження якого давали б їй можливість сплатити відповідну суму компенсації Позивачці за 1/4 частину квартири АДРЕСА_3, та таких не здобуто в судовому засіданні.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, зокрема, що виділ у натурі його частки у спірній квартирі неможливо, спірним майном користується лише Відповідач, який не сплачує Позивачу жодної грошової компенсації за володіння та користування часткою квартири, що належить останньому, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому з урахуванням ненаданням Відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження його дійсної неспроможності виплатити Позивачу компенсацію вартості 1/4 частки квартири, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом припинення права власності ОСОБА_1 на 1/4 частку квартири АДРЕСА_11 та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за 1/4 частку квартири АДРЕСА_11 у відповідному розміру, виходячи із вартості квартири станом на 15.06.2016р., визначеної на підставі висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 2902/16-42.

Окрім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з Відповідачки на користь Позивачки судові витрати по сплаті вартості проведеної судової експертизи в сумі 2 952,00 грн. (а.с.177), виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.

Підстави для стягнення саме з Відповідачки судових витрат у вигляді сплаченого Позивачкою при зверненні до суду судового збору у суду відсутні, оскільки Відповідачка згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір», як інвалід 2 групи, звільнена від сплати судового збору.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 183, 319, 356, 358, 364 ЦК України, з урахуванням постанови Верховного Суду України від 13.01.2016р. у справі № 6-2925цс15, та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 64, 77, 79, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294, 360-7 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та стягнення грошової компенсації, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_2) грошову компенсацію за 1/4 частку квартири АДРЕСА_12 в розмірі 269 600,00 грн., а також витрати по оплаті експертизи - 2 952,00грн., а разом 272 552,00грн.

Припинити право власності ОСОБА_1 (код НОМЕР_2) на 1/4 частку квартири АДРЕСА_12.

Визнати за ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_12, яка належала ОСОБА_1 (код НОМЕР_2).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: