Справа № 361/3998/16-ц
Провадження № 2-з/361/78/16
У Х В А Л А

21 грудня 2016 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області, суддя Селезньова Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову,

встановив:

Заявник просить вжити захід забезпечення у вигляді накладення арешту на нерухоме майновідповідача ОСОБА_3, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2, мотивуючи тим, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за їх позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири в сумі 90063,00 грн. Посилаються на те, що відповідачка затопленням їх квартири завдала їм значної шкоди, ухиляється від відшкодування шкоди у добровільному порядку, і позивачі маєють побоювання, що відповідач може здійснити відчуження належного їй майна з метою ухилення від виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Заява подана через канцелярію окремо від позову. В порядку автоматизовано розподілу справ передана на розгляд судді Селезньовій Т.В.

Дана заява згідно ст.153 ЦПК України розглядається судом без повідомлення відповідача і інших осіб, які беруть участь у справі, у день надходження.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

До заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів про підтвердження того, що вказане нерухоме майно є власністю відповідача, такі докази відсутні і у матеріалах цивільної справи. Враховуючи, що арешт як захід забезпечення виконання боргових зобовязань відповідача (що можуть виникнути на підставі рішення про задоволення позову у даній справі) може бути накладений лише на майно, належне боржнику (відповідачу), то відомості про належність відповідачу майна на праві власності є необхідними відомостями для застосування такого заходу забезпечення, а суд не може робити висновки лише на припущеннях сторін, не підтверджених доказами.

Ухвала про забезпечення позову є по суті виконавчим документом, і тому вона повинна відповідати всім вимогам, що предявляються до виконавчого документу згідно Закону «Про виконавче провадження», а в поданій заяві відсутні всі необхідні відомості, потрібні для забезпечення позову, зокрема всі необхідні реквізити про боржника, про обєкти нерухомого майна, які обтяжуються арештом, що згідно Закону «Про виконавче провадження» створює наперед підстави для повернення виконавчого документу (даної ухвали ) без виконання.

Крім того, згідно ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним і співмірним. При вжитті заходів забезпечення позовних вимог майнового характеру слід враховувати ціну позову; у разі застосування арешту майна, слід враховувати вартість такого майна. Захід забезпечення вживається судом при умові обґрунтованості його необхідності і доцільності, з дотриманням принципу співмірності і достатності.

У названій цивільній справі провадження відкрито за позовними вимогами майнового характеру з ціною позову у 90063,00 грн., а заявники просять накласти арешт на два обєкти нерухомого майна, ймовірна вартість яких явно суттєво перевищує розмір ціни позову, тому вжиття такого заходу забезпечення було б неспівмірним заявленим вимогам.

Враховуючи, що заява повинна розглядатись негайно, що закон не передбачає витребування судом за власною ініціативою будь-яких документів чи додаткової інформації від заявника або з інших джерел, то суд при наведених вище обставинах не вбачає підстав для накладення арешту на вказані позивачем квартири. Враховуючи, що захід забезпечення може бути вжитий лише за ініціативою сторони, то суд не вбачає підстав для вжиття іншого заходу забезпечення позову, не вказаного позивачем у його заяві. Тому в заяві про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151,153 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначене в заяві нерухоме майно, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.В. Селезньова