Унікальний номер справи 333/1640/16-ц
Номер провадження 2/333/1388/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 9 грудня 2016 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий - суддя Фунжий О.А., за участю секретаря судового засіадння ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою

Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 3 листопада 2005 р. позивач уклав з відповідачем кредитний договір, за яким банк надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміти, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач свої обовязки за договором не виконує, в звязку з чим станом на 29 лютого 2016 р. виникла заборгованість на суму 4 125,99 грн. за кредитом, 15 305,05 грн. за процентами, 500,00 грн. фіксована частина штрафу за порушення строків платежів, 971,55 грн. процентна складова штрафу за порушення строків платежів, усього 20 9802,59 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору в сумі 1 378 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволені позову.

Відповідач позов не визнала, в судовому засідання пояснила, що вона дійсно укладала з банком кредитний договір, за яким отримала грошові кошти. Строк дії вказаного договору сплинув у листопаді 2008 р., банк звернувся з позовом до суду у квітні 2016 р., пропустивши строк позовної давності. З наведених підстав відповідач просить суд відмовити у задоволені позову в звязку зі спливом позовної давності.

Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні належними документами встановлено, що 3 листопада 2005 р. Закрите акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», та відповідач ОСОБА_2 відповідно до ст. 634 ч.1, 1054-1055 ЦК України уклали кредитний договір, за яким банк надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4 500 грн. зі сплатою базової процентної ставки по кредитному ліміту на момент підписання договору у розмірі 3% в місяць, зі строком дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки. Позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміти, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. (а.с. 6-12)

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач надав суду розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 29 лютого 2016 р. згідно якому відповідач має заборгованість: на суму 4 125,99 грн. за кредитом, 15 305,05 грн. за процентами, 500,00 грн. фіксована частина штрафу за порушення строків платежів, 971,55 грн. процентна складова штрафу за порушення строків платежів, усього 20 9802,59 грн. (а.с. 3-5)

Відповідно до ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач надала суду заяву, в якій просить застосувати позовну давність. (а.с.77)

Вирішуючи цю заяву суд приймає до уваги наступне.

У відповідності зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

В судовому засіданні встановлено, що строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної карти, строк дії кредитної карти 3 роки. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитись як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і списанням банком коштів з дебетної карти № (не зазначено). (а.с. 6-зв.)

Відповідно до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання; якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той строк. (а.с. 11)

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 1 квітня 2016 р. В межах позовної давності з 1 квітня 2013 р. до 1 квітня 2016 р. за даними банка відповідачем погашені наступні суми: 28 травня 2013 р. - 1,87 грн., 29 травня 2013 р. - 1,00 грн., 4 червня 2014 р. 443,63 грн., 10 червня 2014 р. 154,64 грн. (а.с. 5)

В судовому засіданні представник позивача заявила, що вказані суми автоматично списувались з іншої картки відповідача на погашення кредиту згідно п. 4.3 Умов і правил надання банківських послуг.

Дослідженням виписок з карткових рахунків відповідача встановлено, що у зазначені дати дійсно здійснювалось автоматичне погашення заборгованості за кредитним договором з інших карт відповідача (HEAD OFFICE). (а.с. 50-55)

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що у зазначені дати вона не вносила кошти в погашення кредиту, про автоматичне списання грошових коштів їй нічого не відомо.

Згідно п. 4.3 Умов і правил надання банківських послуг, клієнт доручає банку списувати з картрахунків суми грошових коштів у розмірі здійснених клієнтом або його довіреними особами операцій, у відповідності з Правилами Міжнародних платіжних систем, а також вартість послуг, визначену тарифами банку при надходженні строків платежу.

Позивач суду пояснила, що з вказаними Умовами і правилами надання банківських послуг її при укладені договору не знайомили, вона їх не підписувала.

В судовому засіданні встановлено, що у заяві про надання кредиту (а.с. 6) мається типографічний надпис про те, що позичальник ознайомився і згоден з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також підпис відповідача. Однак додані до заяви Умови і правила надання банківських послуг не підписані позичальником, не встановлено, чи це ті самі Умов, які надавались клієнту.

У відповідності зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів того, що відповідач ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, зокрема, п. 4.3 Правил, яким передбачено право банка на списання з рахунків клієнта суми грошових коштів на погашення кредиту, суд не приймає до уваги перерахування коштів за вказаним вище датами як підставу для переривання перебігу позовної давності.

Крім того, відповідно до ст. 264 ч.1 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Між тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не вчиняла дій щодо визнання свого боргу за кредитним договором, перерахування коштів у зазначені дати відбувалось поза її волевиявленням.

Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором після спливу позовної давності, суд вважає за необхідне у задоволені позову відмовити з цих підстав.

Вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на сплату судового збору не підлягає задоволенню у відповідності зі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючисьст. 88, 213-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором без номеру від 3 листопада 2005 р. в сумі 20 902 грн. 59 коп. відмовити в звязку зі спливом позовної давності.

У задоволені вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення витрат на сплату судового збору в сумі 1 378 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А.Фунжий