Апеляційний суд Житомирської області
Справа №272/1469/15-ц Головуючий у 1-й інст. Брагін В. І.
Категорія 27 Доповідач Жигановська О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Якухно О.М., Коломієць О.С.

з участю секретаря судового засідання Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» про визнання недійсним кредитного договору

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ПАТ «Мегабанк» звернулось до суду із названим позовом, в обґрунтування якого зазначило, що між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 24 лютого 2014 року укладено Кредитний договір №7-11-802-2-14-Г, за умовами якого відповідачка отримала 50000,00 грн., які зобов'язувалася повернути в строк до 23 лютого 2017 року включно зі сплатою 15,0% річних. Повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами на транзитний рахунок, визначений додатковою угодою №1 від 08 жовтня 2014 року. Оскільки ОСОБА_1 порушила умови виконання кредитного договору, тому станом на 26 листопада 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 62 961, 50 грн., а саме: залишок кредиту - 31 850 грн., залишок нарахованих та несплачених процентів - 1612,75 грн., залишок нарахованої та несплаченої комісії - 3600,00 грн., штраф - 22500,грн., пеня - 3397,99 грн.. Виходячи із наведеного, Банк просив задовольнити його вимоги та вирішити питання щодо судових витрат.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування вимог зазначила, між нею та ПАТ «Мегабанк» 24 лютого 2014 року було укладено Кредитний договір №7-11-802-2-14-Г, за умовами якого вона отримала кредит у сумі 50000,00 грн., який зобов'язувалася повернути в строк до 23 лютого 2017 року включно зі сплатою 15,0% річних. Кредит надано на споживчі цілі. Зазначила, що кредитний договір є недійсним, оскільки при його укладенні Банком порушені вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме: Банк зобов'язаний у письмовій формі повідомити споживача щодо даних кредитодавця, основних умов договору, орієнтовну сукупну вартість кредиту, надана інформація Банком викладена незрозуміло. Крім того зазначає, що у кредитному договорі Банком неправомірно вказано подвійну оплату за користування кредитом у вигляді комісії та процентів, завищено розмір пені у вигляді потрійної облікової ставки НБ України за кожен день прострочки; також є несправедливою умова щодо сплати штрафу у розмірі 45% від суми кредиту у разі прострочення сплати ануїтетних платежів протягом 90 календарних днів; також суперечить чинному законодавству умова кредитного договору про порядок вирішення спору щодо споживчого кредитування третейським судом. Посилаючись на вказані обставини, просила визнати кредитний договір недійсним.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2016 року позов ПАТ «Мегабанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» 31850 грн. 76 коп. заборгованості за кредитним договором, нараховані та несплачені проценти - 1612 грн.75 коп., 3600 грн.00 коп. заборгованості по комісії, 3397 грн. 99 коп. пені, а всього 40461 грн.50 коп., та вирішено питання щодо судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду 1-ї інстанції, ПАТ «Мегабанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині відмови у стягненні штрафу та задовольнити вказані вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення суми кредиту, що залишилася, є право позикодавця вимагати розірвання договору та повернення суми кредиту і сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України (ч.2 ст.1050 та ч. 2 ст.1054 ЦК України).

Судом встановлено, що між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 24 лютого 2014 року було укладено Кредитний договір № 7-11-802-2-14-Г, за умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі 50000,00 грн. на строк до 23 лютого 2017 року включно зі сплатою 15,0% річних. Повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами на визначений додатковою угодою №1 від 08 жовтня 2014 року до вказаного кредитного договору транзитний рахунок.

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору станом на 26 листопада 2015 року утворилася заборгованість, яку банк визначив у такому розмірі:

- залишок кредиту - 31 850 грн.,

- залишок нарахованих та несплачених процентів - 1612,75 грн.,

- залишок нарахованої та несплаченої комісії - 3600,00 грн.,

- штраф - 22500,грн.,

- пеня - 3397,99 грн., а всього 62 961, 50 грн. (а.с.10).

Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору, повернення кредиту відповідачем та сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячними ануїтетними платежами передбаченими договором. Із матеріалів справи вбачається, що розмір щомісячного платежу становить 2641,75 грн. (пункт 4.5 Кредитного договору).

Так, із матеріалів справи вбачається, що заборгованість по кредитному договору виникла за період з 01.06.2015р. по 31.10.2015р. включно. В порушення п.п.4.1.,4.2. кредитного договору відповідачем було прострочено та не сплачено суму нарахованих процентів за користування кредитними коштами у сумі 1 612,75 грн. (а.с.10).

Відповідно до п. 4.4. кредитного договору, за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує комісійну винагороду в розмірі 1,8% від суми Кредиту.

В порушення умов кредитного договору у відповідача виникла заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією в період з 01.06.2015р. по 29.09.2015р. включно та складає 3600,00 грн. (а.с.10).

Згідно п. 6.3. Кредитного договору, у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45% від суми кредиту. Сума штрафу становить: 22 500,00 грн. (50 000,00 грн. х 45%=22 500,00 грн.).

Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору, за несвоєчасне погашення ануїтетних платежів позичальник сплачує кредитодавцеві пеню у розмірі потрійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочки платежу від несвоєчасно сплаченої суми. Сума пені станом на 26.11.2015р. складає: 3 397,99 грн.

Так як в пунктах 6.1 та 6.3 кредитного договору передбачені штрафні санкції за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, а саме несвоєчасне сплачення ануїтетного платежу, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо покладення на боржника подвійної відповідальності за неналежне виконання умов кредитного договору, а відтак частково задовольнив позовні вимоги банку щодо стягнення пені та відмовив у стягненні штрафу. При цьому судом першої інстанції взято до уваги правовий висновок Верховного Суду України по цивільній справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, у якому зазначено, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Є необґрунтованими посилання апелянта на те, що пунктом 6.3 договору передбачена відповідальність за несвоєчасне погашення ануїтетних платежів або комісійної винагороди, а пунктом 6.1 - тільки ануїтетних платежів, а тому це не є тотожними порушеннями. Так, відповідно до змісту п.6.3 договору штраф передбачений за несвоєчасну сплату коштів, які складаються із ануїтетного платежу і /а не або, як це стверджує апелянт/ комісійної винагороди, тобто остання є невід'ємною складовою, а не окремою частиною платежу, на яку нараховується штраф. Даний висновок суду щодо застосування штрафу за п.6.3 договору передбачено за наявності одночасно заборгованості за ануїтетними платежами та комісійної винагороди, а не за кожним платежем окремо, узгоджується і з іншими положеннями договору, зокрема, п.5.6, який за конструкцією речення передбачає варіативність дії (та/або).

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що період несплаченої вчасно комісії - з 01.06.2015 по 29.09.2015 р.р. і становить 900 грн., в той час як штраф нарахований банком складає 22500 грн.

Рішення в частині відмови зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Мегабанк» про визнання недійсним кредитного договору в апеляційному порядку не оскаржується, тому не є предметом розгляду.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом першої інстанції постановлено із дотриманням норм цивільного матеріального та процесуального законодавства, тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» відхилити

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: