Справа № 444//300/16 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 22-ц/783/4889/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення банківського вкладу, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 24 травня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «Надра» (04053 м.Київ, вул.С.Стрільців (Артема), 15,) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) банківський вклад в банкіських металах золото 999,9 проби загальною вагою 103 гр. або 3,31 тр.ун. золота за строковим договором банківського вкладу №1746997 від 1.11.2013 року.

Дане рішення оскаржило ПАТ «КБ «Надра».

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові повністю. Вважають рішення незаконним та необґрунтованим, в звязку з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зазнають, що суд не звернув увагу на те, що з 3 березня 2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення банку з ринку. На момент ухвалення рішення судом у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлювало стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також, зазначають, що строк Договору банківського вкладу, укладеного з позивачем, закінчився після запровадження ПАТ «КБ «Надра» тимчасової адміністрації 1.05.2015 року і вклад не міг бути повернутим в силу прямої заборони, встановленої законом. Крім цього, зазначають, що позивач не скористалася своїм правом та не заявила до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» кредиторських вимог про акцептування вкладу в банківських металах, у строк, визначений законом, тому вимога позивача щодо повернення банківського вкладу є погашеною та не підлягає задоволенню в ліквідаційній процедурі.

В судове засідання представник відповідача не зявився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності зважаючи на те, що відповідач повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представника суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 15, 253, 321, 526, 626, 629, 638, 1046-1076, 1058, 1060, 1061, 1066, 1074 ЦК України, ст.ст. 26, 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та задовольняючи позов, виходив з того, що 1 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» було укладено договір про банківський строковий депозитний вклад (депозит) в банківських металах «Золотий» № 1746979. Згідно з договором позивач передала банку золото 999,9 проби загальною вагою 103 гр. або 3,31 тр.ун. золота. Проценти за депозитним договором № 1746979 встановлюються в розмірі 1,5 (одна ціла п'ять десятих) процентів річних. За умовами згаданого договору (п.2.3) строк дії вкладу становить 18 місяців від дати надходження Вкладу на вкладний рахунок. Початок дії строку Вкладу розпочинається з дня надходження Вкладу на вкладний рахунок. Укладенню даного договору передувало ряд договорів від 31.01.2008р. № 818969/04Д; від 24.03.2011р. № 1358984; від 27.09.2012 р. № 1500238; від 29.03.203р. № 1609195. А тому, суд прийшов до висновку, що такі договори переукладалися. Для припинення дії вищевказаного договору та повернення суми депозитного вкладу із нарахованими процентами Позивач звернулася безпосередньо до ПАТ «КБ «Надра», від імені якого діяло відповідне його відділення банку №1399 у м.Львові, тобто безпосередньо до вигодонабувача, про що свідчить лист від 30.04.2015 року. В період з 12.06.2015 року по 15.07.2015 року позивач хворіла (знаходилася на стаціонарному лікуванні), що підтверджується випискою із медичної карти 743. Відразу після одужання (28.07.2015 року) позивач подала заяву Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та директору розпоряднику Фонду. Тому, суд прийшов до висновку, що у позивача були непереборні обставини, через які остання не мала можливості у встановлений у повідомленні строк подати свою вимогу, а відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором, після закінчення терміну договору та не повернув банківський метал золото 999.9 проби загальною вагою 103гр. (сто три) 3,31 тр.ун. золота. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Таким чином вкладник за договором банківського вкладу № 1746979 вправі вимагати повернення здійсненого вкладу від Банку в будь-який момент, а Банк, отримавши відповідну заяву, повинен видати вклад у повному обсязі. Отже дії відповідача направлені на ухилення від повернення позивачу вкладу є протиправними та з відповідача на користь позивача слід стягнути неповернутий вклад. Також, на думку суду, не заслуговує на увагу твердження відповідача про те, що процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах та підлягає обовязковому застосуванню. Так, позивач у період часу, у який приймались вимоги кредиторів перебувала на стаціонарному лікуванні і фізично з обєктивних причин не могла подати такої заяви про повернення банківського вкладу.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають, обставини, які суд вважав встановленими, не доведені.

Як встановлено судом першої інстанції, вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось 1 листопада 2013 року між сторонами було укладено договір №1746979 сторкового банківського вкладу (депозиту) в банківських металах «Золотий». Відповідно до умов договору позивач передала банку золото 999,9 проби загальною вагою 103 гр. або 3,31 тр.ун. золота, строком на 18 місяців. Процентна ставка по вкладу встановлена у розмірі 1,5 процентів річних.

Після закінчення строку дії вкладу позивач звернулась до відповідача з заявою про повернення вкладу та нарахованих по ньому процентів, однак таку залишено без задоволення.

Дійсно, відповідно до норм ст.ст. 1058-1061 ЦК України та умов укладеного між сторонами договору, позивачу по спливу терміну дії договору відповідач повинен був повернути вклад та нараховані відсотки.

Однак, як вбачається із рішення Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №26 від 5.02.2015 року у ПАТ «КБ «Надра» з 6.02.2015 року (тобто задовго до звернення позивача до суду з даним позовом 17.02.2016 року) було запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці, яку згодом продовжено до 5.06.2015 року. А з 5.06.2015 року прийнято рішення №113 про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра».

Відповідно до пункту 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини пятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Зважаючи на вказане, введення тимчасової адміністрації унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Про вказане йдеться у змісті правових позицій Верховного Суду України, викладених у Постановах, що були винесені у справах №6-2001цс15 від 20.01.2015 року та №6-1123цс16 від 13.06.2016 року, що є обовязковими до застосування, як такі, що прийняті в порядку п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України.

Враховуючи вказане підстав для задоволення заявлених позовних вимог у суду не було.

А тому рішення суду першої інстанції про задоволення таких слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, визнавши доводи апеляційної скарги обґрунтованими та задовольнивши таку.

Вказане не позбавляє позивача, зважаючи, також, і на наведені, на її думку, поважні причини пропуску терміну на подання заяви-вимоги як кредитора уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вирішувати питання про повернення її вкладу у відповідності до вказаної у згаданому Законі процедури.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення банківського вкладу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

ОСОБА_3