Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого судді: Голуб Т.І.,

при секретарі Фоміних С.В,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

05.10.2015 року позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачкою вони вступили 10.10.2009 року. Однією родиною мешкали до березня 2015 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Питання про стягнення аліментів вирішено у добровільному порядку. Спірне майно відсутнє. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що у сторін різні характери та різні погляди на сімейне життя, у разі чого у родині постійні сварки, що призвело до втрати любові та взаєморозуміння, неодноразово намагалися зберегти родину задля дитини, але бажаного не сталося, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачкою.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, на позові наполягає.

Відповідачка у судове засідання не з'явилась, належним чином буда повідомлена про час та місце слухання справи, причину неявки суду не повідомила.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та пояснила, що сторони часто припиняли сімейно-шлюбні відносини, постійно виникали побутові сварки, що призвело до втрати любові та поваги. Якщо поверталися до спільного життя то лише задля дитини, але бажаного результату вони не отримали. Відповідач проти проживання дитини з матір'ю не заперечує, добровільно надає матеріальну допомогу та приймає активну участь у всіх додаткових витратах на дитину. Сторонам за заявою відповідачки судом двічі надавався строк на примирення, якого не сталося, тому вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Представник відповідачки у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що підстави з боку позивача є надуманими. Вважає, що у сторін по справі є спільна квартира, у якій мешкає подружжя та яку вони придбали на спільні кошти і позивач намагається позбавити відповідачку права на проживання у даній квартирі, де вони мешкають до теперішнього часу.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя.

Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подружжя тривалий час не мешкають однією родиною, примирення між ними не сталося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки втратив почуття любові до відповідачки, яка у судове засідання не з'явилась, що підтверджує її незаінтересованість у збереженні сімейних відносин та робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя.

Керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 24, 104, 110, 112 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції Донецької області 10.10.2009 року, актовий запис № 165 - розірвати.

Після розлучення прізвище ОСОБА_4 залишити - ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Донецької області через Волноваський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Волноваського

районного суду Т.І. Голуб

17.02.2016