Справа № 450/751/15 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/6450/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_4 "ПриватБанк" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 33 657, 94 грн. за кредитним договором б/н від 15.08.2011 року, з яких 21 960, 00 грн. заборгованість за кредитом, 9 318, 99 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 300, 00 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафи в розмірі 500,00 грн. фіксована частина та 1 578, 95 грн. процентна складова та стягнення судових витрат у розмірі 336,58 грн.

Оскаржуваним заочним рішенням позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк ПриватБанк задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.08.2011 року у розмірі 33 657, 94 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк ПриватБанк судовий збір у розмірі 336,58 грн.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_5,вважає, що заочне рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що у суду першої інстанції не було жодних підстав задовольняти позовну вимогу банку про стягнення штрафу та процентної складової, які виникли внаслідок порушення відповідачем п 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, оскільки копія цих Умов та правил надання банківських послуг, долучених позивачем до позовної заяви викладена російською мовою та не підписана позичальником, а строк, протягом якого нараховано штраф, і, зокрема, його проценту складову, підтверджується лише наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором, тобто, можливо позивачем пропущено строк позовної давності в цій частині позовних вимог. Крім цього, як вбачається з офіційного сайту ПАТ КБ «Приват Банк» п 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг викладений у зовсім іншій редакції, а саме «При порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначений банком терміни». А тому, суд не міг встановити, що саме на таких умовах було укладено кредитний договір і чи був такий укладений взагалі. Також зазначає, що відповідно Умов та правил надання банківських послуг анкета заява разом з тарифами та умовами та правилами надання банківських послуг становить укладений договір про надання банківських послуг, та який є договором приєднання. На підтвердження своїх позовних вимог банком надано анкету заяву, довідку про умови кредитування і умови та правила надання банківських послуг, проте відповідачем підписано лише анкету заяву. Умови та правила надання банківських послуг, де визначено усі права та обов»язки сторін, та інші істотні умови, підписані лише Головою правління банку, а відтак, в розумінні ст.ст. 626, 638 ЦК України дана анкета заява не є кредитним договором укладеним на умовах на які посилається позивач. Крім того, з анкети заяви вбачається, що такою відповідач виявив бажання оформити платіжну картку «Кредитка універсальна» відповідно до тарифів банку. Натомість в матеріалах справи відсутні докази надання згоди апелянтом щодо переоформлення на кредитну картку «Gold» з відповідними тарифами. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Судом першої інстанції встановлено, що 15.08.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Кредитний договір складається із анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку 238117523 позичальника від 15.08.2011 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 15.08.2011 року було видано платіжну картку кредитка «Універсальна».

В анкеті заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_2 висловив свою згоду, що заява разом із пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, зазначив, що ознайомлений та згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку, позичальник зобов»язався виконувати, а також зобов»язався регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку.

Відповідач не заперечував заповнення ним анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, не заперечував підписання ним анкети заяви, що спростовує доводи апелянта про те, що йому не були відомі умови договору.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення Договору, він автоматично пролонговується на такий же строк. Тобто, Умовами визначено строк дії картки один рік, строк пролонгації передбачено один рік..

Отримання кредитних коштів ОСОБА_2 не заперечується, що підтверджує виконання ПАТ КБ «ПриватБанк» умови договору про надання позичальнику коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту.

Судом першої інстанції встановлено, що свої зобов»язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого у нього склалася заборгованість: 21 960, 00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 9 318, 99 грн. заборгованість по процентах за користування кредитними коштами; 300,00 грн. - комісія за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 1 578, 95 грн.- штраф (процентна складова).

Відповідно до п. 2.1.1.7.6. при порушенні позичальником строків платежів за грошовими зобовязаннями, передбаченими договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та штраф у розмірі 5 % від суми заборгованості.

Отже у відповідача склалася заборгованість перед ПАТКБ «ПриватБанк» у загальному розмірі 33 657, 94 з яких: 21 960, 00 грн. заборгованість за тілом кредитом, 9 318, 99 грн. проценти за користування кредитом, 300, 00 грн. комісія за користування кредитом, а також штрафи 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 1578, 95 грн.- штраф (процентна складова), що підтверджено відповідним розрахунком, доданим до позовної заяви.

Наданий позивачем розрахунок відповідачем не спростований відповідачем, який всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надав альтернативного розрахунку на спростування суми заборгованості, зазначеної ПАТ КБ «ПриватБанк» у долученому ним до справи розрахунку заборгованості, що також підтверджується наданою ПАТ КБ «ПриватБанк» інформацією про рух коштів по даному рахунку.

Крім цього, відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надано доказів на спростування суми заборгованості, не надано квитанцій на підтвердження повернення кредитних коштів.

За таких умов суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про під ставність позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

А відтак, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, зазначених ПАТ КБ «ПриватБанк» в поданій ним апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_6