АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2-539/2011 Головуючий у 1 інстанції Арапіна Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.,

за участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 за участю третьої особи ПАТ «АКБ «Київ» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.02.2012 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «АКБ «Київ» заборгованість за кредитним договором у розмірі 133 343,31 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 160 674,10грн, 3 219,00грн судового збору та 120,00грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення, що разом складає 1 164 013,09 грн.

Виходячи з того, що відшкодування (списання) банком за рахунок резерву безнадійної заборгованості за договором кредиту не є підставою для припинення вимог банку щодо сплати заборгованості за кредитним договором, а також, що ОСОБА_4 не надано жодного доказу на підтвердження відсутності його обов'язку боржника перед банком, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року та постановити нову про задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник банку у судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином (226), заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подав, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦПК України суд у разі, якщо виконавчий документ було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Встановлено, що на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10.02.2012 Дніпровським районним судом м. Києва 13.08.2012 видано виконавчий лист №2-539/2011 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «АКБ «Київ» заборгованості у розмірі 1 164 013,09грн. Виконавче провадження відкрито 11.05.2011 відділом ДВС Головного управління юстиції у м. Києві, даних про те, що воно виконане, матеріали справи не містять.

Правильно встановлено судом, що відшкодування (списання) банком за рахунок резерву безнадійної заборгованості за кредитним договором № 145 від 11.12.2006 не є підставою для припинення вимог банку щодо сплати заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість за кредитним договором №145 від 11.12.2006 банком визнана безнадійною та списана за рахунок страхового резерву банку, а тому зобов'язання ОСОБА_4 перед банком виконано у повному обсязі у зв'язку з його припиненням, не заслуговують на увагу, адже списання безнадійної заборгованості за рахунок страхового резерву банку не дає підстав уважати, що договірні зобов'язання боржника за кредитним договором виконані належним чином, а таму є припиненими.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваній ухвалі, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи.Передбачених ст. 312 ЦПК України підстав для скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді О.І. Шкоріна

А.М. Стрижеус