2/401/1083/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Гонтаренко Т.М., за участю секретаря судового засідання Герко Т.М., розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ТДВ «О»єднання Дніпроенергобудпром» до ОСОБА_1,ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі,

В С Т А Н О В И В:

До Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Обєднання Дніпроенергобудпром» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Обєднання Дніпроенергобудпром» від 27.04.2016р.

При проведенні попереднього судового засідання з»ясувалось,що дана справа не підлягає розгляду в цивільному судочинстві виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ( пункт 13 постанови від 01.03.2013р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» згідно з ч. 3 ст. 167 ГК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Визначаючи, чи є спір таким, що виникає з корпоративних відносин та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України, ст. 15 ЦПК України), слід враховувати роз'яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008р. № 13. Наприклад, у порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням інших суб'єктів господарювання, які не є господарськими товариствами (кооперативи, приватні, колективні підприємства тощо), якщо стороною у спорі є фізична особа. При цьому положення п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України, враховуючи її імперативний характер, не підлягає застосуванню за аналогією щодо спорів, пов'язаних з діяльністю інших суб'єктів господарювання (споживчих, садових товариств тощо), а також стосовно справ, пов'язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, якщо однією зі сторін не є учасник (засновник, акціонер) господарського товариства, у тому числі такий, який вибув. Це стосується і спорів за участю спадкоємців учасників господарських товариств, які ще не стали їх учасниками. Наприклад, спір між спадкоємцем учасника господарського товариства та товариством щодо розміру належної йому до передачі у грошовій формі частки у майні товариства, яка належала спадкодавцю; спір між сторонами з приводу виконання цивільно-правового договору (зокрема, виконання договору купівлі-продажу частки статутного фонду господарського товариства), оскільки він виник не з корпоративних відносин. Спори між господарським товариством і його учасником (акціонером, засновником), які є трудовими, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016р. № 4 судам надано розяснення про те, що до корпоративних спорів не належать та вирішуються загальними або господарськими судами залежно від суб'єктного складу сторін: спори про визнання недійсними рішень органів управління юридичної особи за позовом особи, яка не є учасником (акціонером, членом, засновником), у тому числі таким, що вибув, у разі оспорювання рішень органів управління юридичної особи, прийнятих після його вибуття; спори між акціонерами, АТ та депозитарними установами, пов'язані з укладенням, зміною, розірванням, виконанням або визнанням недійсними договорів про відкриття та обслуговування рахунків у цінних паперах, зазначених у статті 5 Закону України "Про депозитарну систему України"; спори, пов'язані з управлінням активами корпоративних інвестиційних фондів; спори, пов'язані з розподілом майна подружжя, вступом до юридичних осіб спадкоємців, правонаступників, осіб, яким було відчужено частку в статутному капіталі господарських товариств; спори про визнання права власності на акції, спори щодо укладення, розірвання, зміни, виконання, а також визнання недійсними договорів купівлі-продажу акцій, та спори щодо інших правочинів з акціями, крім спорів, пов'язаних з порушенням переважного права акціонерів на придбання акцій; спори між набувачем права власності на частку в статутному капіталі та учасниками ТОВ або ТДВ про право власності на частку.

Як вбачається з позовної заяви Позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Обєднання Дніпроенергобудпром» від 27.04.2016р., укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Як на підставу визнання недійсним вказаного договору Позивач посилається на порушення Статуту ТОВ «Обєднання Дніпроенергобудпром», ст. 53 Закону України «Про господарські товариства», що призвело до порушення законних прав усіх учасників та самого Товариства, а саме: порушення переважного права учасників на набуття часток, що відчужується іншими учасниками.

З урахуванням викладеного суд приходить до переконання, що даний спір є корпоративним оскільки пов'язаний з порушенням переважного права учасників на придбання частки та має розглядатися за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо:справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ч.1п.1 ст.205 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ТДВ «Об»єднання Дніпроенергобудпром» до ОСОБА_1,ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі.

Роз»яснити позивачу наслідки закриття провадження,передбачені ст.ч.2 206 ЦПК України та його право звернення з даним позовом до Господарського суду Кіровоградської області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 діб з моменту її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи,яка її оскаржує,апеляційна скарга подається протягом п»яти діб з дня отримання копії ухвали.

Суддя Світловодського міськрайонного суду Т.М.Гонтаренко

18.08.2016