РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

Головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

розглянувши в порядку в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Хмельницької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

встановив:

08.11.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовною заявою до Хмельницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

Позов мотивовано тим, що 18.01.2016 року помер ОСОБА_3 Після його смерті відкрилася спадщина на належні йому земельні ділянки площею 0,09 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,28 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, які розташовані у м. Хмельницький по вул. Бузкова (Будьоного), 14. На підставі заповіту, посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу 23 липня 2002 року, зареєстрованого у реєстрі за № 3905 спадкоємцями усього майна ОСОБА_3 у рівних частках є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_3 вони звернулися до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. На підставі їх заяв Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 277-2016. На частину спадкового майна ними було отримано свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2-1323 від 16 вересня 2016 року (на земельну ділянку площею 0,0900 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території м. Хмельницький по вул. Бузкова (Будьоного), 14).

Однак, листом № 101/02-14 від 12 серпня 2016 року Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме земельну ділянки площею 0,28 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована у м. Хмельницький по вул. Бузкова (Будьоного), 1, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу.

У зв'язку з наведеним, позивачі просять суд визнати за ними в рівних частках по ? право власності на спадкове майно, що належало ОСОБА_3, який помер 18 січня 2016 року в м. Хмельницький, та складається із земельної ділянки площею 0,28 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована у м. Хмельницький по вул. Бузкова (Будьоного), 14.

Представник позивачів в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, оскільки Хмельницька міська рада жодним чином не порушувала права позивачів.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом обєктивно встановлено, що 18 січня 2016 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після його смерті відкрилася спадщина на належні йому земельні ділянки площею 0,09 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,28 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, які розташовані у м. Хмельницький по вул. Бузкова (Будьоного), 14.

На підставі заповіту, посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу 23 липня 2002 року, зареєстрованого у реєстрі за № 3905 спадкоємцями усього майна ОСОБА_3 у рівних частках є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_3 позивачі звернулися до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. На підставі їх заяв Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 277-2016.

На частину спадкового майна позивачами були отримані свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2-1323 від 16 вересня 2016 року (на земельну ділянку площею 0,0900 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території м. Хмельницький по вул. Бузкова (Будьоного), 14) та № 2-972 від 2907.2016 р. (на автомобіль ЗАЗ), № 2-1325 від 16.09.2016 р. (на житловий будинок з надвірними будівлями № 14 по вул.. Бузковій в м. Хмельницький).

Однак, листом № 101/02-14 від 12 серпня 2016 року Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме на земельну ділянку площею 0,28 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована у м. Хмельницький по вул. Бузкова (Будьоного), 14. Причиною відмови є відсутність документу, який підтверджує право власності на вищевказану земельну ділянку.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 березня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори, та зареєстрованого в реєстрі за №4-710, ОСОБА_3 успадкував від своєї матері ОСОБА_5 в тому числі і земельну ділянку площею 0,28 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована у м. Хмельницький по вул. Будьоного, 14, яка належала ОСОБА_5 на підставі рішення міськвиконкому від 13 червня 1995 року за № 423 та державного акта на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на землю за ХМ № 04487 від 12 січня 1996 року.

Однак, за життя ОСОБА_3 не отримав державного акта на право власності на вищевказану ділянку, а також не провів державної реєстрації права власності на вказану ділянку на своє імя.

Дані обставини також, підтверджуються копією спадкової справи № 573/2005 від 20.07.2005 р. до майна померлої ОСОБА_5 та копією спадкової справи № 277/2016 до майна померлого ОСОБА_3

Так позивачі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3, проте оформити своє право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після його смерті вони не мають змоги, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку.

Згідно п. 4.18 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус перевіряє склад спадкового майна. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують його наявність.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно ст. 126 Земельного кодексу України, Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 березня 2006 р. до ОСОБА_3 перейшло право власності на земельну ділянку площею 0,28 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована у м. Хмельницький по вул. Будьоного, 14, яка на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ХМ № 04487, зареєстрованого 12 січня 1996 р. в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ХМ № 04487, належала ОСОБА_5

Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається па підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України та статтею 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права.

Пункт 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи вищенаведене, та те, що крім позивачів інших спадкоємців не має, вони є єдиним спадкоємцями майна померлого ОСОБА_1 за заповітом, належним чином подали заяви про прийняття спадщини, а також те, що визнання за позивачами права власності не порушує права третіх осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають до задоволення.

Позивачі не наполягали на стягненні з відповідача судових витрат по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 335, 1216, 1218, 1222, 1223, 1258, 1261-1265 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ухвалив :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом в рівних частках по ? право власності на спадкове майно, що належало ОСОБА_3, який помер 18 січня 2016 року в м. Хмельницький, та складається із земельної ділянки площею 0,28 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована у м. Хмельницький по вул. Бузкова (Будьоного), 14.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя