Провадження №2-в/522/15/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні справу з приводу відновлення втраченого провадження в цивільній справі №2-10059/07 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нежиле приміщення у звязку з апеляційною скаргою ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

До суду 25.08.2016 року надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3, за якою він оскаржує рішення Приморського районного суду м. Одеси, винесене 28 грудня 2007 року по справі № 2-10059/07 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нежиле приміщення та яким позов ОСОБА_1 було задоволено: визнано за ним право власності на нежиле приміщення горища, площею 368, 5 кв.м., розташоване в будинку 17 по вул.. Успенській у м. Одесі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначив, що він разом з ОСОБА_4 є власниками обєкту житлової нерухомості-будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 19.03.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5 за реєстровим №1497. Згодом ним та ОСОБА_4 було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно кв.№23, видане реєстраційною службою ОМУЮ 02.07.2014 року. Позивач ОСОБА_1 у свою чергу є власником ряду квартир у будинку №17 по вул.. Успенській у м. Одесі. Нещодавно апелянту стало відомо про існування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2007 року, яким за ОСОБА_1 визнано право власності на нежиле приміщення горища цього будинку.

З метою утримання належним чином звареної копії вказаного рішення суду 1-ї інстанції від 28.12.2007 року ОСОБА_3 неодноразово звертався до Приморського районного суду м. Одеси з відповідними заявами, проте згідно листа секретаря суду від 20.07.2016 року до архіву дана справа № 2-10059/07 не надходила, у звязку з чим видати копію рішення не є можливим. Згідно листа голови суду від 04.08.2016 року, за результатами перевірки дійшли висновку про втрату вказаного судового провадження (уцілому матеріалів зазначеної судової справи №2-10059/07).

Справа з приводу відновлення втраченого провадження в цивільній справі №2-10059/07 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нежиле приміщення у звязку з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на підставі авто розподілу від 29.08.2016 року надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. та ухвалою суду від 13.10.2016р. призначена до судового розгляду.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 (діє на підставі ордеру серії ОД №195895 від 31.10.2016 року) просив частково відновити втрачене провадження в частині, що стосується винесеного рішення суду та документів, з урахуванням яких воно було винесено (тех. паспортів та правовстановлюючих). Вважає, що можливо відновити в частині договорів купівлі-продажу від 19.12.2006 року квартири №4 за адресою м. Одеса, вул.. Успенська, 17, м. Одеса, та договору купівлі-продажу від 19.12.2006 року квартири №26 за адресою м. Одеса, вул.. Успенська, 17, м. Одеса, оскільки є докази підтверджуючі право власності ОСОБА_1. Представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 зазначив, що справа по суті не розглядається, це лише суто процесуальне питання, проте без вирішення цього питання ОСОБА_3 позбавлений права на апеляційне оскарження рішення суду.

Представники позивача ОСОБА_7 (діє на підставі договору №06-а про надання правової допомоги від 06.06.2016 року) та ОСОБА_8 (діє на підставі довіреності від 24.11.2016 року) у судовому засіданні проти відновлення провадження заперечували, вважають, що немає підстав, передбачених ЦПК України, для такого відновлення. Статтею 403 ЦПК України визначено осіб, які мають право звертатися до суду із заявою про відновлення провадження, при цьому резолюцію заступника Голови Приморського районного суду м. Одеси не можна ототожнювати з ініціативою суду. Вказує, що ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що він є власником з 2004 року (нежитлового приміщення), проте зі свідоцтва про право власності на АДРЕСА_2 вбачається, що право власності було зареєстровано у 2014 році, тобто, пізніше ухваленого рішення суду. Крім того ОСОБА_1 є власником усього будинку № 17 по вул.. Успенській у м. Одесі. Апелянт не був учасником судового провадження, тому будь-яких підстав для відновлення втраченого провадження не вбачають. При цьому, не заперечував, що така справа дійсно перебувала у провадженні суду і у нього не має копії того позову. Представник ОСОБА_8 підтримала усі пояснення та зауважила, що апелянт взагалі не має права приймати участь у даному судовому засіданні.

Представник ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_9 (діє на підставі довіреності від 17.11.2016 року) у судовому засіданні проти відновлення провадження не заперечував та вважав його необхідним, і також просив відновити його, підтримав позицію апелянта ОСОБА_10, оскільки власники квартир мають рівні права та всі допоміжні приміщення є спільною власністю всіх мешканців будинку. Зазначив, що кожна особа має право на оскарження рішення суду, проте для захисту прав неможливе відкриття апеляційного провадження без відновлення втраченого провадження по даній справі. Це є порушення права доступу до суду.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.402 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому ЦПК України. Відповідно до ст.403 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлено за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Згідно ст.407 ЦПК України при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження.

Судом встановлені наступні обставини. Справа по відновленню втраченого провадження порушена за ініціативою суду.

Згідно договору купівлі-продажу від 19.03.2004 року ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 придбали, в рівних частках кожний, нежиле приміщення першого та другого поверхів, що знаходиться в м. Одесі, вул.. Успенська, в буд. №17, та складається із трьох підсобних приміщень 1-го поверху, загальною площею 70,4 кв.м., основною площею 70,4 кв.м., та чотирьох підсобних приміщень другого поверху, загальною площею 45,9 кв.м., основною площею 45,9 кв.м..

Право приватної власності на нежитлові приміщення за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 29.03.2004 року в книзі №32неж. На стор.7 за реєстровим №413.

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно №23683128, на квартиру АДРЕСА_3, заг. пл..237 кв.м. було видано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 02 липня 2014 року.

До суду 25.08.2016 року ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, за якою він оскаржує рішення Приморського районного суду м. Одеси, винесене 28 грудня 2007 року по справі № 2-10059/07 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нежиле приміщення та яким позов ОСОБА_1 було задоволено: визнано за ним право власності на нежиле приміщення горища, площею 368, 5 кв.м., розташоване в будинку 17 по вул.. Успенській у м. Одесі.

Згідно довідки секретаря суду ОСОБА_11 від 29.08.2016 року дана справа № 2-10059/07 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нежиле приміщення надійшла до Приморського районного суду 06.12.2007 року. Дана справа була розглянута одноособово суддею Федусік В.В..

У судовому засіданні судом було витребувано та оглянуто належним чином завірену копію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2007 року (головуючий суддя Федусік В.В.), зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1, вказуючи, що він на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2006 року № 19438, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12, який зареєстровано ОСОБА_2 міським бюро технічної інвентаризації обєктів нерухомості в електронному реєстрі 25.12.2006 року, на праві власності володіє квартирою № 4 у будинку № 17 по вулиці Успенській в м. Одесі, також на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2006 року № 19448, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12, який зареєстровано ОСОБА_2 міським бюро технічної інвентаризації обєктів нерухомості в електронному реєстрі 26.12.2006 року, та квартирою № 26 у будинку № 17 по вулиці Успенській в м. Одесі. Над належними йому квартирами розташоване нежиле приміщення горище, загальною площею 368,5 кв.м. Просив визнати за ним право власності на нежиле приміщення горище, загальною площею 368,5 кв.м, розташоване в будинку 17 по вул. Успенській у м. Одесі.

Рішенням суду від 28.12.2007 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно та визнано за ОСОБА_1 право власності на нежиле приміщення горища, площею 368, 5 кв.м., розташоване в будинку 17 по вул.. Успенській у м. Одесі.

На виконання ухвали суду від 31.10.2016 року про витребування доказів приватним нотаріусом ОСОБА_13 було надано до суду належним чином завірені копії договору купівлі-продажу від 19.12.2006 року зареєстрованого в реєстрі №19438 та договору купівлі-продажу від 19.12.2006 року зареєстрованого в реєстрі за №19448 (а.с.123-126), за якими позивачу на праві власності належать квартири № 4 та №26 у будинку № 17 по вулиці Успенській в м. Одесі.

Також з КП «БТІ» ОМР було надано до суду матеріали технічної інвентаризації за 2006 -2008 роки на обєкти нерухомого майна, а саме квартири та нежитлові приміщення, які розташовані у будинку №17 по вул. Успенській (Чичеріна) в м. Одесі (а.с.57-106). У тому числі судом був оглянути технічний паспорт на горище, площею 368,5 кв.м., у житловому будинку №17 по вул. Успенській (Чичеріна) в м. Одесі (а.с.91-92), виготовлений станом на 12.12.2007 року.

З витребуваних судом з КП «БТІ» належним чином завірених копії усіх правовстановлюючих документів на підставі, яких здійснювалась реєстрація прав власності на обєкт нерухомого майна горище, загальною площею 368,5 кв.м., в будинку №17 по вул. Успенській в м. Одесі за 2007-2008 року, а саме витягу КП «ОМБТІ та РОН» про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18435445, встановлено, що 09.04.2008 року було зареєстровано право власності ОСОБА_1 на нежиле приміщення горища за адресою м. Одеса, вул.. Успенська, 17. Підставою виникнення права власності зазначено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2007 року у справі №2-10059/07.

Таким чином, судом встановлено, що на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси було 09.04.2008 року було зареєстровано право власності ОСОБА_1 на нежиле приміщення горища за адресою м. Одеса, вул.. Успенська, 17, загальною площею 368,5 кв.м.,

Конституцією України закріплено загальні засади, на яких базуються суспільно-політичні відносини в державі: права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави (частина друга статті 3). Забезпечення прав і свобод людини і громадянина означає їх визнання, дотримання та захист.

Звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується; права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина третя статті 8, частина перша статті 55 Основного Закону України). Ця норма закону є виконанням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в пункті 1 статті 6 якої закріплено право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безпосереднім судом.

Відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів » завданням суду є забезпечення кожному права на справедливий суд при здійсненні правосуддя на засадах верховенства права. Реалізація права на справедливий судовий розгляд передбачає, зокрема, забезпечення доступу до правосуддя. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами України.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обовязковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути забезпечене, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Відповідно до ст. 13, 293 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2007 року, вважаючи що це рішення порушує його права.

Стаття 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

За таких обставин, для забезпечення реалізації конституційних прав, зокрема ОСОБА_3 на апеляційне оскарження рішення суду, враховуючи, що матеріали цивільної справи №2- 10059/07 разом з повним текстом рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2007 року та доказами (документами), які були досліджені судом при винесені відповідного рішення, не збереглися, при цьому судом були витребувані та досліджені зазначені у рішенні документи, суд вважає за можливе вирішити питання про часткове відновлення провадження по справі.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 408 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні з участю всіх учасників цивільного процесу з утраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з утраченого провадження.

Розгляд апеляційної скарги без цивільної справи або відновленого в установленому порядку втраченого судового провадження унеможливлює належну та об'єктивну перевірку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції,

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутність позовної заяви та додатків до неї, а також будь-яких пояснень учасників процесу, позбавляють суд можливості поновити втрачене провадження повністю, у зв'язку з чим, суд поновлює втрачене провадження в частині, а саме: в частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2007 року, а також правовстановлюючих документів, на які є посилання в рішенні суду, а саме: нотаріально посвідчених договору купівлі-продажу від 19.12.2006 року квартири №4 за адресою м. Одеса, вул.. Успенська, 17, м. Одеса, та договору купівлі-продажу від 19.12.2006 року квартири №26 за адресою м. Одеса, вул.. Успенська, 17, м. Одеса.

Керуючись ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини і основоположних свобод», ст.10, 13, 11, 60, 79, 209, 213-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.402-408 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Частково відновити втрачене судове провадження у справі №2-10059/07 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нежиле приміщення в частині поновлення рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого 28.12.2007 року:

«Справа № 2-10059/07

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2007 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Федусик В.В.

при секретарі Чернишової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася позивач ОСОБА_1, вказуючи, що він на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2006 року № 19438, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12, який зареєстровано ОСОБА_2 міським бюро технічної інвентаризації обєктів нерухомості в електронному реєстрі 25.12.2006 року, йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_4, також на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2006 року № 19448, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12, який зареєстровано ОСОБА_2 міським бюро технічної інвентаризації обєктів нерухомості в електронному реєстрі 26.12.2006 року, йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_5.

Над належними йому квартирами розташоване нежиле приміщення горище, загальною площею 368,5 кв.м.

Позивач просить визнати за ним право власності на нежиле приміщення горище, загальною площею 368,5 кв.м, розташоване в будинку 17 по вул. Успенській у м. Одесі.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада до судового засідання не з'явилися, про день, час, місце слухання справи були повідомлені відповідно до частини 3 статті 76 ЦПК України належним чином, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши і проаналізувавши представлені суду докази, встановив наступне.

Згідно договору купівлі-продажу від 19.12.2006 року № 19438, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12, який зареєстровано ОСОБА_2 міським бюро технічної інвентаризації обєктів нерухомості в електронному реєстрі 25.12.2006 року, позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_4, також на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2006 року № 19448, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12, який зареєстровано ОСОБА_2 міським бюро технічної інвентаризації обєктів нерухомості в електронному реєстрі 26.12.2006 року, позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_5.

Над належними позивачу квартирами розташоване нежиле приміщення горища, площею 368,5 кв.м., яке фактично використовується тільки позивачем, крім того, позивачем за рахунок власних коштів був зроблено ремонт, у тому числі і його переобладнання.

Відповідно до ст.10 4.2 Закону України від 10.06.1992 рок «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинків. Допоміжні приміщення (комори, сараї, ін.) передаються у власність квартиронаймачів безкоштовно і окремо приватизації не підлягають.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 02.03.2004 року 4-

рп/2004 допоміжні приміщення (підвали, комори, горища, колясочні і ін.) передаються в

спільну власність громадян одночасно з приватизацією квартир багатоквартирних

будинків.

Таким чином, приміщення горища, є загальною власністю мешканців будинку 17 по вул. Успенській у м. Одесі.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ГК України розпорядження майном, що знаходиться в загальній спів власності здійснюється за згодою власників.

Порушень будь-яких прав інших осіб внаслідок визнання права власності в ході розгляду справи не встановлено, та за позивачем можливо визнати право власності на нежиле приміщення горища, загальною площею 368.5 кв.м., розташоване в будинку 17 по вул. Успенській у м. Одесі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-8. 10-14, 208, 209, 212-216, 218 ЦГПК України, ст.ст. 13, 41, ч.2 ст124 Конституції України, ст. 369 ч.2 ГК України, Рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2004 року № 4-рп/2004, ст..5. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежиле приміщення горища, площею 368, 5 кв.м., розташоване в будинку 17 по вул.. Успенській у м. Одесі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарженая не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення судом, що його ухвалив, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя »

І правовстановлюючих документів, на які є посилання в рішенні суду, а саме: нотаріально посвідчених договору купівлі-продажу від 19.12.2006 року квартири №4 за адресою м. Одеса, вул.. Успенська, 17, м. Одеса, та договору купівлі-продажу від 19.12.2006 року квартири №26 за адресою м. Одеса, вул.. Успенська, 17, м. Одеса.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України

Суддя: Домусчі Л.В.

14.12.2016