АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8742/16 Справа № 208/4093/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Куценко Т.Р., Демченко Е.Л.,

за участі секретаря: Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 червня 2016 року

по справі за поданням державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_3 про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_2 управі виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.06.2014 року задоволено подання державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_3 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

Тимчасово обмежено боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязання, покладеного на нього рішенням суду, або розвязання спору за погодженням сторін /а. с. 16/.

З такою ухвалою не погодився ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановитинову про відмову в задоволенніподаннязаявника, посилаючись на те, що вона є незаконною та необґрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права / а. с. 19-23 /.

Перевірившизаконність та обґрунтованістьухвали суду в межах доводівапеляційноїскарги та заявленихвимог, колегіясуддів приходить до висновку, щоскаргунеобхіднозадовольнити, а ухвалу скасувати та відмовитизаявнику в задоволеннійогоподання про встановленнятимчасовогообмеження у правівиїзду за межіУкраїниНеживому Р.П. з наступнихпідстав.

З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2014 року державний виконавець Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання ним своїх зобовязань по сплаті на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості на загальну суму 1 279 870,27 грн., відповідно до виконавчого листа № 2-6341/11 від 22.02.2012 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь банку зазначеної суми заборгованості /а. с. 1-3/.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.06.2014 року, в силу ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», п.2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24.03.2008 року № 261/2008 та ст. 377-1 ЦПК України, - задоволено подання головного державного виконавця Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 /а. с. 16/.

Задовольняючи подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Однак, з такимвисновком суду погодитисьнеможливо, оскількивін не відповідаєматеріаламсправи та вимогампроцесуальногозакону.

Згідно ч. 1 ст. 3771 ЦПК України - питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Форма і зміст такого подання нормативно врегульовані Інструкцією з організації примусового виконання рішень (затверджена наказом Мінюсту України № 512/5 від 02.04.2012 року з послідуючими змінами та доповненнями), зокрема розділом ХІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборони вїзду в Україну», де визначено, що подання повинно містити: найменування суду, до якого подається подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, імя та по батькові особи (боржника), дату народження (число. місяць, рік); підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх обовязків ( п. 11.1.1 розділу ХІ Інструкції).

У поданнімають бути визначені заходи (тимчасовеобмеження у правівиїзду за межіУкраїни з вилученням паспортного документа чи без такого), найменуванняорганів, якімаютьїхздійснити( п. 11.1.2 розділу ХІ Інструкції).

До поданнядодаютьсякопіївиконавчого документа, постанови про відкриттявиконавчогопровадження та копіїіншихдокументів (за потреби). У поданнітакожможутьзазначатися адреса місцяпроживаннябожника та іншівідомості, яківідомі про цю особу державному виконавцю( п. п. 11.1.3; 11.1.4 розділу ХІ Інструкції).

В розділі ХІ Інструкціїзазначені і іншівимогищодоформи і зміступодання.

Про направлення до суду поданнящодовстановленнятимчасовогообмеження у правівиїздудержавнийвиконавецьповідомляє боржника ( п. 11.1.5 розділу ХІ Інструкції).

Міжтим, в матеріалахсправи відсутнідокази того, щодержавнимвиконавцем направлялось боржниковіповідомлення про те, що до суду направлено подання про встановленнятимчасовогойогообмеження у правівиїзду за межіУкраїни, як і відсутнідокази, щопідтверджують факт ухиленняборжникавідвиконаннясвоїхобовязків щодовиконаннярішення суду про стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитнимдоговором.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 державний виконавець не прийняв до уваги, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від виконання (ч.1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п.18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження»).

У звязку з цим, державному виконавцю необхідно було надати суду належні та допустимі докази того, що дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин і таке інше.

Саме невиконання боржником самостійно рішення суду протягом строку наданого держвиконавцем (зазначеного в постанові про відкриття виконавчого провадження), не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів подання та виконавчого провадження.

З копій документів, що додані державним виконавцем до подання (виконавчий лист, постанова про відкриття виконавчого провадження, інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно в порядку доступу державних виконавців, лист Держземагенства України, відповідь на запит до Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржника, довідка адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 28.12.2013 року), - не вбачається ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків.

Доказів належного примусового виконання судового рішення державним виконавцем у встановленому законом порядку та ухилення боржника від примусового виконання судового рішення державним виконавцем теж суду не надано.

Отже, державним виконавцем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог, як і не доведено ті обставини, на які він посилається в своєму поданні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду від 06.06.2014 року не може залишатись в силі і підлягає скасуванню, а у задоволенні подання державного виконавця Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 слід відмовити.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне стягнути із Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 275,60 грн., понесені останнім за подання апеляційної скарги /а.с.18/.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 червня 2016 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволені подання державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_3 про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_2 управі виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань - відмовити.

Стягнути з Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції на користь ОСОБА_2 275,60 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: