Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Хопти С.Ф.,
Черненко В.А., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 12 березня 2013 року між публічним акціонерним банком «Астрабанк» (далі - ПАТ «Астрабанк») та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 132 150 грн 20 коп. (на придбання автомобіля) на строк до 12 березня 2020 року зі сплатою 18,8 % річних. Право вимоги за вказаним кредитним договором ПАТ «Астрабанк» відступило на користь ПАТ «Дельта Банк» за договором купівлі-продажу прав вимог від 02 грудня 2013 року.

Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 31 липня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 115 088 грн 86 коп, із яких: 105 034 грн 08 коп - тіло кредиту, 10 054 грн 78 коп - проценти. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути вказану суму із боржника.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 10 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» про стягнення боргу за тілом кредиту, у цій частині ухвалено нове рішення. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за тілом кредитом у розмірі 105 034 грн 08 коп. Вирішено питання про судові витрати. В частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» про стягнення процентів рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 12 березня 2013 року між ПАТ «Астрабанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 132 150 грн 20 коп. (на придбання автомобіля) на строк до 12 березня 2020 року зі сплатою 18,8 % річних.

За змістом п. 2.5. кредитного договору, погашення кредиту, нарахованих процентів здійснюється позичальником щомісячно до 12 числа кожного місяця протягом строку дії цього договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього договору. При цьому розмір щомісячних платежів позичальника складає 2 840 грн.

На підставі п. 3.2.5 кредитного договору, кредитор має право у разі несплати або неповної сплати позичальником суми у розмірі згідно з п. 2.5. цього договору протягом 30 днів, банк направляє позичальнику письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати процентів та штрафних санкцій. Невиконання зобов'язання щодо погашення простроченої заборгованості в строк 30 днів, дає право банку вимагати дострокового погашення кредиту у повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені.

Право вимоги за вказаним кредитним договором ПАТ «Астрабанк» відступило на користь ПАТ «Дельта Банк» за договором купівлі-продажу прав вимог від 02 грудня 2013 року.

Із 03 лютого 2015 року ОСОБА_6 мобілізований до лав Збройних Сил України для оборони територіальної цілісності України.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 14 ЦК України, звільнення особи від цивільного обов'язку або його виконання може мати місце тільки у випадках, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У ст. 607 ЦК України зазначається, що зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає.

Такою обставиною, що звільняє від виконання кредитного зобов'язання, відповідач ОСОБА_6 вказує його перебування у зоні проведення антитерористичної операції на Сході України, де він виконує військовий обов'язок.

Разом з тим, у зв'язку з наведеними обставинами законодавець звільнив військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістів та військовозобов'язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду від нарахувань штрафних санкцій, пені за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також процентів за користування кредитом (п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Повністю від кредитних зобов'язань на підставі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»вказаних осіб не звільнено.

Що стосується договірних положень, пунктом 6 кредитного договору визначено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов'язань за цим договором у разі настання та дії обставин, що знаходяться поза межами контролю сторін, та які сторони не могли передбачити або запобігти. До таких обставин за цим договором належать військові дії, незалежно від факту оголошення війни, повстання, стихійні лиха (п. 6.1.).

Сторона не звільняється від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов'язань, якщо обставини, визначені п. 6.1. цього договору, настали у період прострочення виконання зобов'язання (п. 6.2.).

У разі настання обставин, визначених п. 6.1. цього договору, строк виконання зобов'язань відсувається на строк дії таких обставин, але не більше, як на один місяць (п. 6.4.).

Якщо обставини, визначені п. 6.1. цього договору, діятимуть понад один місяць, позичальник зобов'язаний протягом п'яти робочих днів від закінчення терміну, визначеного п. 6.4. цього договору, погасити заборгованість за цим договором (п. 6.5.).

Таким чином, ОСОБА_6 не звільняється від виконання кредитного зобов'язання ні на підставі норм закону, ні за договором, проте звільняється від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Однією з форм відповідальності за несвоєчасне виконання зобов'язання за п. 3.2.5 кредитного договору є дострокове повернення суми кредиту у повному обсязі.

Задовольняючи позов банку, заявлений на підставі п. 3.2.5 кредитного договору, та стягуючи у повному обсязі тіло кредиту, апеляційний суд не звернув уваги на ті обставини, що до дати призову на військову службу ОСОБА_6 вносив платежі за кредитом у відповідності з п. 2.5. кредитного договору, не допускаючи прострочень та сплати коштів у меншому від визначеного щомісячного платежу розмірі. Згідно досудової вимоги від 12 серпня 2015 року (а. с. 19), станом на 31 липня 2015 року прострочений боргу за тілом кредиту у ОСОБА_6 утворився лише у розмірі 16 540 грн, а кінцевий строк повернення кредиту - 12 березня 2020 року. Апеляційний суд не дослідив наведені обставини у контексті положень пункту 6 кредитного договору, враховуючи те, що у п. 6.5. договору йдеться про обов'язок погашення позичальником заборгованості, тобто саме простроченого боргу, у разі тривалості ведення військових дій понад один місяць.

З наведених підстав рішення апеляційного суду у частині задоволення позову підлягає скасуванню із передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції згідно ст. 338 ЦПК України.

Доводів на скасування рішення апеляційного суду у частині відмови у стягненні процентів за кредитним договором у касаційній скарзі не наведено, а тому в цій частині оскаржуване рішення суду залишається без змін на підставі ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 10 лютого 2016 року скасувати у частині задоволених позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У частині відмови у позові ПАТ «Дельта Банк» про стягнення процентів за кредитним договором залишити без змін рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 10 лютого 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик