АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7004/16 Справа № 205/6539/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Пищиди М.М.,

суддів - Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.,

за участю секретаря - Григорєвій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради про встановлення лічильника тепла та до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про притягнення до кримінальної відповідальності та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом, який в подальшому уточнювався, посилаючись на те, вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. У цій квартирі у період з 2010 року по 10.03.2015 року неодноразово відбувалися залиття з системи водопостачання розташованої поверхом вище квартири відповідачки ОСОБА_4, про що свідчать акти, складені ЖЕП №34 ДМР.

Після чергового залиття квартири ОСОБА_2 з метою з»ясування причин цієї події звернувся до ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_8 Які у відповідь образили його та побили.

На підставі викладеного позивачі просили суд стягнути на користь позивача ОСОБА_2 з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 грошові кошти за комунальні послуги КП «Теплоенерго» в сумі 13937,05 грн., 846,84 грн. за семирічне умисне залиття відповідачами їхньої квартири відпрацьованою водою, 18339,30 грн. на придбання ліків за період з 01.08.2001 по 01.07.2016 року, притягти їх та ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності, стягнути з ОСОБА_10 відшкодування моральної шкоди за побиття ОСОБА_2 в сумі 7472,32 грн., а всього за розрахунками позивачів підлягає стягненню з відповідачів 53712,83 грн. тощо.(а.с.139-141).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити у позові до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради про встановлення лічильника тепла та до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 про притягнення до кримінальної відповідальності та стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Правилами ч.2 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно зі ст.ст.58, 59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими.

Відповідно ст.ст.10 ч.2, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч.2 ст.23 ЦК Україниморальна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, якихфізична особазазнала у зв'язку з каліцтвомабоіншимушкодженнямздоров'я;

2) у душевнихстражданнях, якихфізична особа зазнала у зв'язку з протиправноюповедінкоющодонеїсамої, членівїї сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевнихстражданнях, якихфізична особа зазнала у зв'язкуіззнищеннямчипошкодженнямїїмайна;

4) у приниженнічесті та гідностіфізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 58 ЦПКУкраїни).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

При розгляді спору, суд першої інстанції в повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, перевірив доводи, обставини справи, надав їм належну оцінку і постановив рішення, яке відповідає вимогам Закону

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, оскільки позивачі не надали суду доказів на підтвердження заявлених ними позовних вимог з приводу стягнення з відповідачів відшкодування моральної шкоди, які з кожним новим необґрунтованим і бездоказовим уточненням до первісної позовної заяви від 31.08.2015 року збільшували первісні вимоги та довели їх з 17375,67 грн. (а.с.1) до 53712,83 грн. (а.с.141).

Також через відсутність доказів та належне обґрунтування не підлягають задоволенню вимоги з приводу стягнення з відповідача в особі КП «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради відшкодування моральної шкоди в сумі 7250,0 грн., спричиненої за період з 01.08.2001 року по 01.07.2016 року, покладення на нього обовязку щодо списання незаконного боргу в розмірі 5917,30грн., а також встановити в їхньому будинку лічильник тепла через їхню недоведеність, безпідставність та порушення строків позовної давності.

Питання з приводу притягнення до кримінальної відповідальності відповідача ОСОБА_11 за, нібито, побиття позивача ОСОБА_2 11.08.2012 року, а також відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за, нібито, побиття позивача ОСОБА_2 07.03.2015 року згідно зі ст.ст.13 ч.1, 16 ч.2 ЦК України взагалі не підлягає розгляду в порядку цивільного провадження.

Зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст.ст. 209 307, 308 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: