У х в а л а

іменем україни

21 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Іваненко Ю.Г., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницький» про стягнення заборгованості із заробітної плати, безпідставно стягнутих коштів, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Державного підприємства «Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницький» на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 01 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила суд визнати незаконним та скасувати накази від 29 жовтня 2010 року № 86/1, від 12 травня 2010 року № 62, від 28 лютого 2011 року № 14, стягнути з Державного підприємства «Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницького» (далі - ДП «Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницького) заборгованість із заробітної плати за грудень 2008 року, січень, квітень 2010 року, безпідставно стягнуті грошові кошти в рахунок квартплати, заборгованість із заробітної плати за відпрацьовані понадурочні години, компенсацію втрати частини доходів, невиплачену доплату за шкідливі і важкі умови праці, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно наказу від 02 січня 2015 року № 1 її було звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України.

Зазначала, що відповідачем не було надано письмового розрахунку суми, яка належала їй до виплати при звільненні та належні їй грошові кошти не були виплачені в повному обсязі.

Крім того, їй не виплачувалася доплата до заробітної плати за шкідливі та важкі умови праці, не виплачена в повному обсязі премія, а також безпідставно проводились відрахування із заробітної плати коштів у рахунок квартирної плати.

Також позивач вказувала, що порушення її трудових прав призвело до моральних страждань, оскільки вона була змушена звертатися до контролюючих органів та суду зі скаргами на дії відповідача, вона втратила нормальні життєві зв'язки, невиплата коштів вимагала додаткових зусиль для організації її життя, тому вважала, що має право на відшкодування моральної шкоди.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд позов задовольнити.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 1 березня 2016 року,позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 29 жовтня 2010 року № 86/1 в частині утримання з заробітної плати ОСОБА_4 за жовтень 2010 року заборгованість з квартплати та за холодну воду у розмірі 50 грн; наказ від 31 травня 2010 року № 62 в частині утримання з заробітної плати ОСОБА_4 заборгованості з квартплати та за холодну воду в розмірі 100 грн за травень 2010 року; наказ від 28 лютого 2011 року № 14 в частині утримання з заробітної плати ОСОБА_4 за лютий 2011 року заборгованості з квартплати та за холодну воду в розмірі 50 грн.

Стягнуто з ДП «Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницького» на користь ОСОБА_4 250 грн, що були відраховані в рахунок оплати квартплати за травень, жовтень 2010 року та лютий 2011 року, 60 грн різниці між мінімально встановленим розміром заробітної плати та виплаченої ОСОБА_4, 77 грн 07 коп. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати.

Стягнуто з ДП «Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницького» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 19 976 грн 74 коп. та 500 грн моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ДП «Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницького» просить скасуватирішення та ухвалу судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що за грудень 2008 року ОСОБА_4 було виплачено заробітну плату у розмірі меншому, ніж законодавчо-визначений розмір мінімальної заробітної плати, тому на користь позивача підлягає стягненню різниця між виплаченою заробітною платою та законодавчо встановленою.

У зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати підлягає стягненню компенсації втрати частини доходів у сумі 77 грн 07 коп.

Крім того, суди зазначили, що відрахування із заробітної плати ОСОБА_4 у сумі 250 грн в рахунок оплати комунальних послуг за травень, жовтень 2010 року та лютий 2011 року, здійсненні з порушенням ст. 127 КЗпП України, тому підлягають стягнення із відповідача на користь позивача зі скасуванням наказів про їх відрахування.

Також суди дійшли правильного висновку про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідачем не доведено проведення повного розрахунку з ОСОБА_4 в день її звільнення чи в подальшому, як і відсутність вини ДП «Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницького»у не проведенні розрахунку.

Крім цього, частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суди правильно виходили з того, що для відновлення порушених трудових прав ОСОБА_4, вона змушена була докладати додаткових зусиль, чим завдано їй моральної шкоди.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницький» відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

Ю.Г.Іваненко

В.М. Колодійчук