АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2807/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

представник позивача ОСОБА_6

представник відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_8 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_9 до ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», ПАТ «ВТБ Банк», третя особа: ОСОБА_8 про визнання права власності та визнання незаконним відступлення права вимоги,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», ПАТ «ВТБ Банк», третя особа: ОСОБА_8 про визнання права власності та визнання незаконним відступлення права вимоги.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2016 року по справі відкрито провадження та призначено до розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою приватний нотаріус Київського нотаріального округу ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, вважаючи що вона постановлена з порушенням норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Такий висновок узгоджується з розясненнями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

З пункту 42 зазначеної постави, вбачається, що до категорії спорів, які підлягають розгляду за правилами виключної підсудності, слід віднести позови про право власності на нерухоме майно, право володіння і користування ним, про поділ нерухомого майна, виділ частки з нього, про право користування нерухомим майном, про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди, тощо; про визнання правочину, повязаного з нерухомістю, недійсним, про звернення стягнення на нерухоме майно - предмету іпотеки чи застави, розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна, про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Цей перелік не є вичерпним. У разі звуження визначеного ч.1 ст.114 ЦПК України критерію віднесення позовів до виключної підсудності шляхом обмеження його визначенням лише предмета ( обєкта) позову, втрачається сама можливість чіткого застосування зазначеного пункту цієї статті ЦПК України та виникають умови для порушення встановлених законом правил виключної підсудності за позовами, що виникають з приводу нерухомого майна. Правила виключної підсудності, визначені частиною 1 ст.114 ЦПК України щодо виключної підсудності позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів щодо будь яких вимог, повязаних з правом особи на нерухоме майно.

Тобто, вирішуючи питання застосування правил виключної підсудності, слід виходити з того, що в обовязковому порядку, ці спори мають бути повязані з правом на нерухоме майно та стосуватись не лише нерухомого майна, як предмету спору, але і тих спорів, де нерухоме майно є обєктом спірних правовідносин, що в конкретному випадку і може мати місце.

З позовної заяви вбачається, що обидва відповідачі знаходяться в місті Києві. Позивачка також просить визнати за нею право власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Сміла, Черкаська область, вул. Перемоги, буд. 20а. Але відкриваючи провадження по справи та визначаючи її підсудність Смілянському міськрайонному суду, суд першої інстанції в своїй ухвалі про відкриття провадження не зазначив чому визначена підсудність Смілянському міськрайонному суду та не послався на норму закону, яка визначає виключну підсудність Смілянському міськрайонному суду.

Тому колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про відкриття провадження по справі суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для його вирішення, а тому ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження по справі підлягає до скасування з направленням матеріалів до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_8 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2016 року задоволити частково, а ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2016 року про відкриття провадження по справі скасувати.

Матеріали позовної заяви направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі з додержанням норм процесуального права.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :