пр. № 2/759/5621/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 грудня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

07.10.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 637,00 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що продовжує навчання, просить стягнути аліменти в розмірі 1 550,00 грн., починаючи з 26.12.2014 року і до закінчення навчання, а саме до 01.07.2017 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню та вихованню дитини, а тому просить позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Через канцелярію суду подав заперечення на позовну заяву, в яких просив позов задовольнити частково, стягнути на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 аліменти у розмірі 491,10 грн., а в задоволенні інших вимог відмовити. Посилався на те, що повнолітній син сторін не потребує матеріальної допомоги та забезпечує себе сам, а відповідач офіційно не працевлаштований.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Судом встановлено, що 04.12.1993 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в Жовтневому відділі ЗАГС м. Києва зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №1893, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_2 (а. с. 3).

В шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що в книзі актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за №461. 18.10.2010 року у сторін народилася донька ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №3244. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвами про народження, серії НОМЕР_3, НОМЕР_4 (а. с. 5 - 6).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а. с. 4 - копія рішення суду).

ОСОБА_3 є студентом ПУБ - 4 курсу денного відділення будівельного факультету КНУ будівництва і архітектури, що підтверджується довідкою №3531 від 30.09.2016 року (а. с. 9).

Згідно довідки про доходи (а. с. 8) ОСОБА_1 працює у Центральному територіальному департаменті Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, займає посаду головного спеціаліста відділу фінансово - організаційної роботи, заробітна плата за період з березня 2016 року по серпень 2016 року складає 24 297,07 грн.

Відповідно до довідки форми №3, виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» №6049 від 01.10.2016 року (а. с. 7), позивач разом з сином та донькою проживають за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач проживає окремо, тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, допомоги по утриманню та вихованню дітей не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Діти знаходяться на її утриманні.

З наданих письмових заперечень відповідача та доданих до заперечень доказів встановлено, що ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, останній запис у трудовій книжці датований 12.12.2009 року про звільнення за власним бажанням. Відповідач проживає з матір'ю ОСОБА_5, яка є пенсіонером та інвалідом 2 групи.

З пояснень позивачки в судовому засіданні встановлено, що її витрати на утримання доньки становлять приблизно 2 000 грн. на місяць.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). В силу ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України).

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.

Вирішуючи питання суми аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 грудня становить 1355 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 1689 грн.

Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує неналежне виконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню дитини та перекладення обов'язку по утриманню та вихованню доньки на позивачку, а також враховується відсутність працевлаштування відповідача та наявність в останнього непрацездатної матері інваліда.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1 000 грн. щомісяця, починаючи з 07.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначений розмір аліментів становить половину тієї суми витрат позивача, яку остання несе на утримання доньки, про що вона сама повідомила в судовому засіданні, а тому саме наведений розмір аліментів, з урахуванням встановлених судом обставин справи, є необхідним і справедливим для стягнення з відповідача.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час (з 26.12.2014 року) суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки.

Наведена правова норма закріплює дві підстави, за одночасного існування яких допускається стягнення аліментів за минулий час - це надання позивачем доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від їх сплати.

ОСОБА_1, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, не надала доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від їх сплати. Матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від їх сплати, а тому, враховуючи приписи ч. 2 ст. 191 СК України, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частиною 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 N 3 роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Встановлено, що син відповідача продовжує навчання, проте будь-яких доказів наявності у нього у зв'язку з цим потреби у матеріальній допомозі суду надано не було.

Судом також було встановлено відсутність у відповідача працевлаштування та наявність в останнього непрацездатної матері інваліда, що свідчить про відсутність у відповідача можливості надавати допомогу повнолітньому сину, доказів протилежного суду не було надано.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ч. 1 ст. 199 СК України, для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина.

Враховуючи наведене, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 180-184, 191, 199 СК України, ст. ст. 57-60, 209, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, ІН: НОМЕР_1) аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 000 грн. щомісяця, починаючи з 07.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1378 грн.

Згідно ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відмовити у задоволенні інших вимог.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ