Справа № 490/4522/16-ц
н/п 2/490/4190/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

19 грудня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Константиновському О. Г.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, 24.08.1976 р. н., на користь ОСОБА_1, 26.10.1973 р. н., аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, 25.09.2002 р. н., в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку і доходів ОСОБА_3, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/4522/16-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Константиновському О. Г.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки, в якому просив стягнути з неї аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, 25.09.2002 р. н., в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку і доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29 грудня 2013 року, і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей ОСОБА_5, 25.09.2002 р. н., та Іллю, 20.11.2003 р. н.

З 29 грудня 2013 року донька ОСОБА_5 проживає разом з батьком, мати від свого обовязку утримувати дитину ухиляється, у звязку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Позивач та його представник у судовому засіданні вимоги позову підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначали, що дитина проживає із позивачем, однак він не має достатньо доходу для її утримання.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на необґрунтованість його вимог. Зазначали, що позивач ввів суд в оману щодо того, що мати дитини про неї не піклується, оскільки вона постійно купує дитині речі, годує її, дитина весь час проживає у матері, а у батька вона виключно ночує.

Крім того, посилалися на те, що на теперішній час дитина проживає не з батьком, а перебуває у КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради.

Вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 січня 2002 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_5, 25.09.2002 р. н., та Іллю, 20.11.2003 р. н.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2011 року з позивача на користь відповідачки стягувалися аліменти на утримання дітей, які на той час перебували на утриманні матері, у розмірі 30% від усіх видів доходу позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09 серпня 2011 року, і до досягнення дітьми повноліття.

В той же час, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2014 року місце проживання неповнолітньої ОСОБА_5, 25.09.2002 р. н., визначено разом з батьком (позивачем) по вул. Арх. Старова, 10-Б, кв. 4 в м. Миколаєві, однак рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 12 лютого 2015 року вищезазначене рішення суду було скасовано.

Проте, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2016 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25 квітня 2016 року, припинено стягнення аліментів з позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 з тих підстав, що остання з 29 грудня 2013 року проживає із батьком.

При цьому, рішеннями суду від 28.10.2014 року та від 25.02.2016 року встановлено, що з 29 грудня 2013 року неповнолітня ОСОБА_5 проживає разом із позивачем в квартирі № 4 по вул. Арх. Старова, 10-Б в м. Миколаєві. Вказана обставина підтверджується також і іншими наявними у матеріалах справи копією довідки ОСББ «Північ-2» (а. с. 14).

Відповідачка з 29 грудня 2013 року матеріальну допомогу в достатній і будь-якій встановленій офіційній формі на утримання дитини не надає, якої-небудь взаємної угоди про сплату відповідачкою аліментів в добровільному порядку між сторонами досягнуто не було.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, 25.09.2002 р. н., в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку і доходів відповідачки, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05 травня 2016 року (дня подачі позову до суду) і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, на думку суду, доводи відповідачки не спростовують висновок суду про наявність у неї обовязку з утримання дитини, який вона у добровільному порядку не виконує.

В той же час, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки аліментів за минулий період, тобто з 29.12.2013 року.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Позивачем же, всупереч положенням вказаної статті та ст. 60 ЦПК України, не надано жодних доказів, які б свідчили про ухилення відповідачки від сплати аліментів, а сам по собі факт проживання дитини з батьком з 29.12.2013 року не може бути підставою для стягнення аліментів за минулий період.

За такого, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, 24.08.1976 р. н., на користь ОСОБА_1, 26.10.1973 р. н., аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, 25.09.2002 р. н., в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку і доходів ОСОБА_3, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН