Справа № 185/3107/16-ц
Провадження № 2/185/2032/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2016 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Врони А.О., за участю секретаря Мікаілова Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Донецької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, -
24 березня 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом Донецької міської ради, в якому просили визнати право власності за ОСОБА_1 на 3/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, визнати право власності за ОСОБА_2 на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачі в судове засідання не зявились, згідно письмової заяви ОСОБА_2, який є також представником ОСОБА_1 згідно довіреності від 30 листопада 2013 року, просив розглянути справу без його участі, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного.
29 липня 2013 року помер ОСОБА_3.
Згідно заповіту від 06 квітня 2011 року ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за закону матиме право. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Восьмої Донецької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №3-504.
Після смерті 29 липня 2013 року ОСОБА_3 30 листопада 2013 року була заведена спадкова справа №596/2013 Восьмою Донецькою державною нотаріальною конторою.
Згідно постанови Восьмої Донецької державної нотаріальної контори від 12 лютого 2014 року ОСОБА_1 (від її імені діяв представник ОСОБА_2) відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири АДРЕСА_4 у звязку з тим, що правовстановлюючий документ не зареєстрований у встановленому законом порядку.
13 травня 2015 року померла ОСОБА_4.
Згідно заповіту від 04 вересня 2007 року ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за закону матиме право. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Восьмої Донецької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №2-768.
Після смерті 13 травня 2015 року ОСОБА_4 22 жовтня 2015 року була заведена спадкова справа №707/2015 Шостою Київською державною нотаріальною конторою.
Згідно постанови Шостої Київської державної нотаріальної контори від 12 лютого 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_4 у звязку з тим, що правовстановлюючий документ не зареєстрований у встановленому законом порядку.
Згідно позову власники досягли згоди щодо рівності часток кожного зі співвласників нерухомого майна, матеріали справи не містять доказів спростування домовленості щодо рівності часток кожного зі співвласників нерухомого майна.
Згідно інформаційної довідки та даних з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_4 не зареєстровано.
Відповідно до ст.ст.1216,1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1220 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч.1, ч. 5 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року N 2482-XII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч.1 ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Враховуючи, що згідно норм чинного законодавства право власності на нерухоме майно потребує державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_6, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_6.
Керуючись ст.ст.10,11,174,209,212,214-215,218,224-232 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Донецької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.
Визнатиза ОСОБА_1 права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_6 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер29 липня 2013 року.
Визнатиза ОСОБА_1 права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_6 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 13 травня 2015 року.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_6.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_6.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Суддя А. О. Врона