АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/2276/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Макаренко І.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.., Болотов Є.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником за довіреністю ОСОБА_4, на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 03 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Промкомплекс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Китайський Торговий Дім» про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

УСТАНОВИЛА:

В серпні 2014 року ПАТ «ВіЕс Банк» звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за Кредитним договором №KF30313 від 06 лютого 2006 року в сумі 112206,02 доларів США, що за курсом НБУ (13,139331 грн.) станом на 12 серпня 2014 року еквівалентно 1 474 312,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 лютого 2006 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №KF30313 з додатками №№ 1, 2 від 06 лютого 2006 року та від 27 серпня 2008 року відповідно щодо термінів погашення кредиту.

Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надані кредитні кошти у сумі 220000 доларів США строком на 15 років (до 05 лютого 2021 року), за користування якими позичальник зобов»язався сплачувати проценти у розмірі 13,5% річних на фактичну суму заборгованості, а у випадку виникнення заборгованості і до моменту її погашення процентна ставка становить 16,5% річних.

Проте, позичальник належним чином умов договору не виконує, у зв»язку із чим, банк, використовуючи своє право дострокової вимоги повернення коштів, звернувся до суду.

Відповідач ТОВ «Промкомплекс» є поручителем згідно із укладеним між ним, кредитором і позичальником Договором поруки №РО82399 від 06 лютого 2006 року.

Відповідач ТОВ «Українсько-Китайський Торговий Дім» є поручителем згідно із укладеними між ним, кредитором і позичальником Договором поруки №РО82601 від 27 грудня 2006 року.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 03 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №KF30313 від 06 лютого 2006 року в сумі 112206,02 доларів США, що станом на 12 серпня 2014 року еквівалентно 1 474 312,04 грн., та 3654 грн. судового збору.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 та його представники належним чином про розгляд справи не повідомлялись.

Посилається на неясність розрахунку заборгованості, невідповідність заявлених вимог фактичній заборгованості.

Вказує на факт неотримання відповідачем повідомлень-вимог, відтак уважає, що вимога про дострокове погашення всієї заборгованості за кредитним договором є нікчемною, ураховуючи строк дії Кредитного договору до 05 лютого 2021 року.

Зазначає, що досудові вимоги про дострокове виконання зобов»язання, що направлені відповідачам, є різними за своїм змістом, отже впливають на обґрунтованість вимог, зокрема щодо дострокового стягнення боргу.

Також зазначає, що зобов»язання забезпечено, зокрема іпотекою, на яку повинно було бути звернуто стягнення у відповідності до вимог ст.ст. 589, 590 ЦК України, а не на грошові кошти, як зазначено у рішенні суду.

В судовому засіданні представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Відповідачі ТОВ «Промкомплекс», ТОВ «Українсько-Китайський Торговий Дім» в судове засідання не з»явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як установлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи, 06 лютого 2006 року між ВАТ «Електрон Банк» (останнє найменування ПАТ «ВіЕс Банк») та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №KF30313 з додатками №№ 1, 2 від 06 лютого 2006 року та від 27 серпня 2008 року відповідно щодо термінів погашення кредиту.

Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надані кредитні кошти у сумі 220000 доларів США строком на 15 років (до 05 лютого 2021 року), за користування якими він зобов»язався сплачувати проценти у розмірі 13,5% річних на фактичну суму заборгованості, а у випадку виникнення заборгованості і до моменту її погашення у розмірі 16,5% річних.

Відповідач ТОВ «Промкомплекс» є поручителем згідно із укладеним між ним, кредитором і позичальником Договором поруки №РО82399 від 06 лютого 2006 року.

Відповідач ТОВ «Українсько-Китайський Торговий Дім» є поручителем згідно із укладеними між ним, кредитором і позичальником Договором поруки №РО82601 від 27 грудня 2006 року.

Повідомленнями-вимогами від 26 березня 2014 року кредитор звернувся до позичальника та поручителів із вимогою достроково повернути 101744 доларів США основного боргу, 1211 доларів США простроченого боргу, 2261,37 доларів США простроченої заборгованості за процентами. Одночасно повідомлено, що на дату розрахунку будуть визначені остаточні розмір заборгованості за процентами, пенею та штрафними санкціями.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обов»язковості виконання визначених договором зобов»язань та встановлення факту невиконання відповідачами зобов»язань за кредитним договором та договорами поруки.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.553, ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Висновки суду першої інстанції щодо встановлення факту невиконання відповідачами зобов»язань за умовами кредитного договору та договорів поруки є вірними, відповідають наявним в матеріалах справи доказам, ґрунтуються на вимогах закону та не спростовуються доводами апеляційної скарги. Окрім того, матеріали справи містять детальний розрахунок суми заборгованості, доказів на спростовування зазначених в розрахунку даних відповідачем не надано.

Посилання апеляційної скарги на різний зміст вимог про дострокове виконання зобов»язання відхиляються колегією суддів як безпідставні, оскільки спростовуються даними змісту цих вимог (а.с. 17-19). Зміст зазначених вимог не суперечить умовам договору та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги в частині стягнення заборгованості за рахунок заставного майна (предмету іпотеки) з посиланням на вимоги ст.ст. 589, 590 ЦК України є помилковими та відхиляються колегією суддів, виходячи з наступного.

За змістом ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

При цьому, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки і таке інше) належить виключно позивачеві (частина перша ст.20 ЦК України, ст.ст. 3,4 ЦПК України).

Доводи відповідача щодо розгляду справи в суді першої інстанції за його відсутності не є підставою для скасування рішення суду, оскільки на висновки суду не впливають. При цьому, в суді апеляційної інстанції відповідач не був позбавлений можливості реалізувати право на подання доказів та доведення перед судом їх переконливості.

Ураховуючи, що кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд вірно визначив про стягнення таких коштів в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що поручителями укладено з кредитором окремі договори поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники. Відтак, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні.

До цього ж зводяться правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду України щодо застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі №6-1348цс15 статтею 554 ЦК України визначено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У справі, яка переглядається, предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники. Умовами договорів поруки передбачено також право кредитора пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя.

Отже, висновки судів про наявність підстав для стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі №6-255цс15 статтею 554 ЦК України визначено, що норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого.

У справі, яка переглядається, встановлено, що кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник. Також умовами договорів поруки передбачено право кредитора пред'явити свої вимоги безпосередньо поручителю.

Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене рішення суду в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3, ТОВ «Промкомплекс», ТОВ «Українсько-Китайський Торговий Дім» слід змінити, визначена сума заборгованості підлягає стягненню солідарно з боржника ОСОБА_3 і поручителя ТОВ «Промкомплекс», а також окремо солідарно із цього ж боржника і поручителя ТОВ «Українсько-Китайський Торговий Дім».

Окрім того, не ґрунтуються на вимогах закону висновки суду про стягнення з відповідачів судового збору у солідарному порядку.

Відтак, з відповідачів на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на оплату суми судового збору по 1218грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником за довіреністю ОСОБА_4, задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 03 грудня 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Промкомплекс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Китайський Торговий Дім» заборгованості та судових витрат - змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Промкомплекс» на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» заборгованість за Кредитним договором №KF30313 від 06 лютого 2006 року в сумі 112 206,02 доларів США, що станом на 12 серпня 2014 року еквівалентно 1 474 312,04 грн., та складається з:102955 доларів США (1 352 759,82 грн.) заборгованості по кредиту, 8506,38 доларів США (111 768,14 грн.) заборгованості по відсотках та 744,64 доларів (9784,07 грн.) пені.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Китайський Торговий Дім» на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» заборгованість за Кредитним договором №KF30313 від 06 лютого 2006 року в сумі 112 206,02 доларів США, що станом на 12 серпня 2014 року еквівалентно 1 474 312,04 грн., та складається з: 102955 доларів США (1 352 759,82 грн.) заборгованості по кредиту, 8506,38 доларів США (111 768,14 грн.) заборгованості по відсотках та 744,64 доларів (9784,07 грн.) пені.

Стягнути з ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Промкомплекс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Китайський Торговий Дім» на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» у рахунок відшкодування витрат на оплату суми судового збору по 1218 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов