АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/7875/16 Головуючий у 1 інстанції - Трусова Т.О.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М.,Котули Л.Г.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 13 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 і просив винести рішення, яким стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором, з урахуванням відсотків та штрафних санкцій, у розмірі 39.027 грн.24 коп.

Зазначав, що 16.05.2014 року між сторонами укладено кредитну угоду за №490915531на суму 21.764 грн.82 коп. під 39,9% річних на термін до 19.05.2016 року з цільовим призначенням - для сплати платежів з виконання зобов»язань позичальника за «Договором про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої міжнародної платіжної картки VІSА Альфа-Банк з відновлювальною кредитною лінією фізичної особи-резидента».

Відповідно до умов договору позичальник зобов»язувався здійснювати погашення кредиту та виплачувати відсотки рівномірними частинами, у сумі, передбаченим графіком погашення кредиту.

Оскільки позичальник не виконував договірні умови з погашення кредиту, ПАТ»Альфа Банк» звернувся з даним позовом до суду про дострокове погашення кредитної заборгованості.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 13 квітня 2016 року позов задоволено /а.с.53-55/.

Заперечуючи позовним вимогам, відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначив, що він не отримував від банка повідомлення про дострокове погашення кредиту.

Крім того, послався на те, що в матеріалах справи відсутня копія тексту належним чином завіреного статуту позивача, а також відсутнє підтвердження реєстрація банку, як юридичної особи, відповідно до Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, неправильно виконаний розрахунок заборгованості.

Також, як зазначає скаржник, вимагаючи повернення всієї заборгованості, позивач, в порушення ст.1050 ЦК України, не вимагає розірвання договору кредиту, відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України.

Крім того, на думку скаржника, позивачем не додано до матеріалів справи методики розрахунку заборгованості за відсотками за користування кредитом, що порушує його права як відповідача на захист/а.с.62-63/.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення скаржника, вивчивши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу в межах заявлених доводів, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи і таке встановлено судом, 16.05.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитну угоду за №490915531, відповідно до якої, позичальник ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 21.764 грн.82 коп. під 39,9% річних на термін до 19.05.2016 року з цільовим призначенням - для оплати зобов»язань позичальника за «Договором про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої міжнародної платіжної картки VІSА Альфа-Банк з відновлювальною кредитною лінією фізичної особи-резидента».

Відповідно до договірних умов ОСОБА_1 зобов»язаний був погашати кредит щомісячними ануїтетними платежами, відповідно до узгодженого сторонами графіку, який є додатком №1 до кредитної угоди, у розмірі по 1.330 грн.57 коп./а.с.4-7/.

За неналежне виконання зобов»язань за кредитним договором, пунктом 13 розділу ІІ кредитного договору сторонами передбачена сплата позичальником штрафу, ставка якого визначається в залежності від суми заборгованості за певний період прострочення платежів.

Відповідно до пункту 15 розділу ІІ кредитного договору кредитору надане право вимагати дострокового виконання всіх зобов»язань за цим кредитним договором у випадку прострочення платежів у термін більше ніж один місяць.

Таким чином, між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 виникли відносини договору кредиту, які, відповідно до ст.1054 ЦК України полягають у тому, що банк (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання його сторонами.

Згідно ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки боржник не виконував свої договірні зобов"язання з погашення кредиту та відсотків, загальна заборгованість з урахуванням штрафних санкцій на час звернення до суду та заборгованості, строк погашення якої не настав, утворилась у розмірі 39.027 грн.24 коп.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлено обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Задовольняючи позов, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано керувався ст.526 ЦК України, згідно до якої, зобов"язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Як слідує із розрахунку заборгованості наданого суду позивачем, заборгованість позивача перед банком по сплаті тіла кредита та відсотків станом на 19.12.2015 року склала: прострочена заборгованість за тілом кредита - 21.157 грн.93 коп., за відсотками - 11.869 грн.31 коп., а також нарахований штраф у сумі 6.000 грн. /а.с.18/.

Розрахунок боргу судом виконано правильно і скаржником ОСОБА_1 не спростований. Іншого розрахунку скаржник суду не надав.

При цьому, Банк з дотриманням договірних умов кредитного договору, 10.12.2015 року звертався до боржника з вимогою про дострокове повернення кредиту, на що той не відреагував.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що він не отримував від банку будь-яких повідомлень, колегія суддів не бере до уваги, оскільки в розумінні ч.2 ст.1050 ЦКУ України, це не є перешкодою для звернення кредитора до суду з позовом про стягнення всієї заборгованості по кредиту.

Також суд відхиляє доводи скаржника в тій частині, що судом не встановлено, чи є відповідач дійсно, юридичною особою за законодавством України, і чи зареєстрований він у відповідних реєструючих державних органах як банк, тобто, чи має ПАТ «Альфа-Банк» відповідну ліцензію видану НБУ на право заняття банківською діяльністю, що спростовується штампом Національного банку України «погоджено Національним банком України 18.04.2013 року» за підписом заступника голови Правління НБУ», що виконаний на копії Статуту ПАТ «Альфа Банк» /а.с.14/.

Крім того, на думку скаржника, позивачем не додано до матеріалів справи методики розрахунку заборгованості за відсотками за користування кредитом, що порушує його права як відповідача на захист/а.с.62-63/.

Відхиляючи указаний довід, колегія суддів виходить з наступного, що методика розрахунку заборгованості за відсотками за користування кредитом викладена у «Правилах надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Правління НБУ за №168 від 10.05.2007 року і зареєстрованих в Мінюсті 25.05.2007 року, в п.2.1 яких, зокрема, йдеться про те, що Банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту.

При цьому, пунктом 2.4. частини першої кредитного договору, зазначено, що фактично кредит видається на рефінансування попередньої кредитної заборгованості.

Отже, оскільки, указаний кредит виданий не для придбання продукції, що є характерною ознакою, відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», тому на відносини сторін за спірним кредитним договором не поширюються ні указані Правила, ні Закон України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, банком були надані документи, які підтверджують, що позивачу була надана інформація про умови кредиту, типи відсоткової ставки, процедура виконання договора, що свідчить про відсутність несправедливих ознак в діях банку по відношенню до свого клієнта.

Доводи скаржника в тій частині, що він не отримав на руки спірний кредит, спростовуються тим, що, відповідно до умов кредитного договору (п.2.4), (який має характер рефінансування попередніх боргів) кредит надається Позичальнику шляхом перерахування грошових коштів у сумі Кредиту, що вказана в п.2.1. Розділу 1 цього Договору, на рахунок Клієнта НОМЕР_1, відкритий останньому в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, для зарахування коштів на повернення заборгованості за договором про відкриття кредитної картки.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судом першої інстанції ухвалене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Дарницького районного суду м.Києва від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді