АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 31.10.2016 у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бабкової ТетяниІгорівни, -

В С Т А Н О В И Л А

у серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася у суд зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Бабкової Т.І.

В обгрунтування скарги зазначала, що 28.07.2016 заявник звернулася до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві із заявою про зняття арешту зі спірної квартири на підставі рішення суду від 11.04.2016 посилаючись на ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Проте, постановою від 08.08. 2016 державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Бабкової Т.І. відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки рішення суду не є виконавчим документом.

Справа № 752/12974/16-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/14986/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Т.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Такі дії державного виконавця заявник вважає незаконними, тому звернулася до суду з даною скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Бабкової Т.І. щодо ненадіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення заявнику постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, а також щодо незняття арешту та заборони на відчуження з квартири АДРЕСА_1; зобов'язати ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві зняти арешт та заборону на відчуження з усього майна, що належить ОСОБА_5, в тому числі спірної квартири, та скасувати інші заходи примусового виконання, накладені постановою від 17.01.2006, зобов'язати винести постанову про зняття арешту та заборони на відчуження належного ОСОБА_5 майна, а також зобов'язати вилучити з Єдиного державного реєстру обтяжень об'єктів нерухомого майна обтяження № 2818415 від 26 січня 2006 року вказаної квартири. Крім того, визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Бабкової Т.І. щодо винесення постанови від 08.08.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження та скасувати вказану постанову державного виконавця.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.10.2016 в задоволені скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бабкової Тетяни Ігорівни - відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, скаржником подано апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, на неправильну оцінку доказів та невірне застосування норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник вказує на те, що державним виконавцем при завершенні виконавчого провадження не було вирішено питання про зняття арешту з майна, чим порушено закон та на даний час порушуються її права. Враховуючи, що виконавче провадження підлягало закінченню, то повинні бути застосовані і наслідки завершення виконавчого провадження, передбачені ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець повинен був зазначити про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Але, дані вимоги закону державним виконавцем виконано не було.

Вважаючи постановлену ухвалу необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову, якою вимоги скарги задовольнити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, та просила її задовольнити.

Інші особи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому, в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_1, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України передбачено, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з відсутні ознаки неправомірності в діях державного виконавця.

Колегія суддів вважає за можливе погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03.11.2004 задоволено позов ТОВ «Квартет ЛТД» та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Квартет ЛТД» заборгованість за комунальні послуги в сумі 1792,03 грн. та 51,00 грн. державного мита (а.с. 14).

Згодом державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження та 17.01.2006 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Станом на 01.12.2014 вказана заборгованість відсутня, що підтверджується довідкою від 20.12.2014, виданою ТОВ «Квартет ЛТД» (а.с. 16).

З матеріалів справи також вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. Заявник звернулася у Другу київську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, де їй повідомили про наявність арешту.

Листом від 23.12.2014 ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві відмовлено заявнику у знятті арешту у зв'язку зі знищенням виконавчого провадження та рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом (а.с. 17).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11.04.2016 частково задоволено позов ОСОБА_1 Зобов'язано скасувати арешт, накладений на спірну квартиру на підставі постанови від 17.01.2006 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві у виконавчому провадженні по примусовому виконанню рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.11.2004 у справі за позовом ТОВ «Квартет ЛТД» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості (а.с. 19)

28.07.2016 заявник звернулася до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві із заявою про зняття арешту зі спірної квартири на підставі рішення суду від 11.04.2016, посилаючись на ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (а.с. 26).

Проте, постановою державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Бабкової Т.І. від 08.08.2016 відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення суду не є виконавчим документом (а.с. 27).

Скаржник вказував на те, що державним виконавцем неправомірно винесено вказану вище постанову, оскільки відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

ОСОБА_1 звернулася до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві із заявою про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1. До заяви нею було додано рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11.04.2016 щодо зняття арешту, яке набрало законної сили.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 вказаного Закону.

Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець посилався на те, що в пакеті документів відсутній виконавчий документ передбачений положеннями ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи:

1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті;

2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

3) судові накази;

4) виконавчі написи нотаріусів;

5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

6) постанови органів , уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу;

8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу;

9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» .

Доводи апеляційної скарги відносно того, що а ні ВДВС, а ні судом першої інстанції не враховано положення ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів до уваги не приймає, оскільки положення вказаної статті можуть бути застосовані державним виконавцем лише в незавершеному виконавчому провадженні, в даному випадку виконавче провадження завершено, а матеріали вказаного виконавчого провадження знищені у зв'язку із закінченням строку зберігання.

Посилання апелянта на те, що державним виконавцем порушені вимоги чинного законодавства щодо строків та порядку надсилання документів виконавчого провадження, чим порушені його права, колегія суддів відхиляє, оскільки несвоєчасне отримання встанови про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для її скасування.

Отже, дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бабкової Тетяни Ігорівни при винесенні оскаржуваної постанови відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та є правомірними.

За таких обставин, колегія судів погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає, що суд обґрунтовано відмовив у задоволені скарги.

Порядок зняття арешту з майна боржника після закриття виконавчого провадження не врегульований нормами Закону України «Про виконавче провадження», а державний виконавець зобов'язаний діяти лише в межах повноважень визначених цим Законом.

До того ж наявність рішення суду про скасування арешту підлягає виконанню особою уповноваженою на вчинення дій реєстратора відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження». Як вказано в рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11.04.2016, вимога про скасування реєстраційного запису пред'явлена не до тієї особи (ВДВС Голосіївською РУЮ у м. Києві).

Судом з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги повністю дублюють вимоги позовної заяви, яким судом першої інстанції була надана належна оцінка, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 31.10.2016 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: