Дата документу 11.08.2016 Справа № 334/4415/16-ц
Провадження № 2/334/2554/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Колесник С.Г.

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Третя Запорізька державна нотаріальна контора Перша Запорізька державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом

та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Третя Запорізька державна нотаріальна контора Перша Запорізька державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом

в с т а н о в и в :

Позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом, вказавши в позові, що 13 жовтня 2012 року померла їх мати - ОСОБА_4, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, 14.10.2012 року складено відповідний актовий запис № 5808, та видано свідоцтво про смерть серії І-ЖС № 248933.

За життя ОСОБА_4 заповіту не уклала. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини житлового будинку № 33 по вулиці Столєтова у місті Запоріжжі.

Вищезазначену частку житлового будинку мати позивачів та сестра відповідача - ОСОБА_3, успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_5, яка померла 29.04.2009 року.

Факт смерті ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 212149.

У свою чергу, ОСОБА_5 була власницею житлового будинку № 33 по вулиці Столєтова у місті Запоріжжі на підставі договору № 4867.К купівлі-продажу будинку від 17.07.1997 року, який був укладений на Запорізькій Регіональній Біржі Нерухомості.

Позивачі, як спадкоємці першої черги прийняли спадщину у встановленому законодавством порядку звернувшись до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори, де на теперішній час і знаходиться спадкова справа після смерті ОСОБА_4, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, оскільки договір купівлі-продажу, який підтверджує право власності на спадковий будинок був зареєстрований Запорізькою Регіональною Біржею Нерухомості, а не нотаріально посвідчений. Нотаріусом позивачам розяснено про необхідність звернення до суду для вирішення питань зі спадковим майном.

Більш того, спадкодавиця, матір позивачів, за життя, прийнявши спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5, не оформила у встановленому законодавством порядку свої права, що також вбачається з постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії, копії яких додаються до цього позову.

До початку судового засідання відповідачкою у справі ОСОБА_3 подано зустрічний позов про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову остання послалася на те, що 29 квітня 2009 року померла її мати, бабуся позивачок за первісним позовом, ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 212149.

За життя її мати заповіту не уклала. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 33 по вулиці Столєтова у місті Запоріжжі, який їй належав на підставі договору № 4867.К купівлі-продажу будинку від 17.07.1997 року, який був укладений на Запорізькій Регіональній Біржі Нерухомості. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є вона ОСОБА_3 та була її сестра - ОСОБА_4, яка померла 13 жовтня 2012 року та після якої на даний час спадкують її доньки позивачки за первісним позовом.

Вона разом із покійною сестрою будучи спадкоємицями першої черги, звернулися до нотаріуса з метою оформлення свої спадкових прав. Однак постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що матері спадкова квартира належала на підставі договору купівлі-продажу укладеного на товарній біржі та цей договір не посвідчено нотаріально.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримали свої вимоги та просили їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову не заперечували.

Відповідачка ОСОБА_3 проти задоволення позову не заперечувала, а також підтримала свої позовні вимоги за зустрічним позовом.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 29 квітня 2009 року померла ОСОБА_5 яка є матірю ОСОБА_3 та бабусею позивачок ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 212149.

За життя ОСОБА_5 заповіту не уклала. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 33 по вулиці Столєтова у місті Запоріжжі, який їй належав на підставі договору № 4867.К купівлі-продажу будинку від 17.07.1997 року, який був укладений на Запорізькій Регіональній Біржі Нерухомості.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_3 та була її сестра - ОСОБА_4, яка померла 13 жовтня 2012 року та після якої на даний час спадкують її доньки позивачки за первісним позовом.

ОСОБА_3, як спадкоємиця першої черги разом із сестрою звернулися до нотаріуса з метою оформлення свої спадкових прав.

Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 26.09.2015 року ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді ? частини житлового будинку № 33 по вулиці Столєтова у місті Запоріжжі через те, що її матері спадкова квартира належала на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на товарній біржі та цей договір не посвідчено нотаріально.

13 жовтня 2012 року померла ОСОБА_4, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, 14.10.2012 року складено відповідний актовий запис № 5808, та видано свідоцтво про смерть серії І-ЖС № 248933.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є її доньки, позивачі по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвами про народження, наявними в матеріалах справи.

За життя ОСОБА_4 заповіту не уклала. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини житлового будинку № 33 по вулиці Столєтова у місті Запоріжжі.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, будучи спадкоємцями першої черги прийняли спадщину у встановленому законодавством порядку, звернувшись до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори, де на теперішній час і знаходиться спадкова справа після смерті ОСОБА_4

Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 вересня 2015 року позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що договір купівлі-продажу, який підтверджує право власності на спадковий будинок був зареєстрований Запорізькою Регіональною Біржею Нерухомості, а не нотаріально посвідчений.

Нотаріусом позивачам розяснено про необхідність звернення до суду для вирішення питань зі спадковим майном.

Більш того, спадкодавиця, матір позивачів, за життя, прийнявши спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5, не оформила у встановленому законодавством порядку свої права, що також вбачається з постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Таким чином, з огляду на це, успадкована ОСОБА_3 частка після смерті матері ОСОБА_5, приймаючи наявність двох спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину складає ? частину, а спадщина у вигляді ? частини житлового будинку № 33 по вулиці Столєтова у місті Запоріжжі має бути поділена між спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках, тобто по ? частині, кожній, а тому позовні вимоги первісного та зустрічного позову в частині визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

При вирішенні вимоги щодо визнання дійсним договору № 4867.К купівлі-продажу будинку від 17.07.1997 року, який був укладений на Запорізькій Регіональній Біржі Нерухомості, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття право власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про власність», в редакції чинній на момент укладення договору купівлі-продажу, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про товарну біржу», в редакції Закону № 2932-12 від 26.01.93, товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій.

Статтею 15 Закону України «Про товарні біржі» визначено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином.

Водночас, відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Аналогічні положення містить чинний на теперішній час Цивільний кодекс України, згідно ст. 657 якого, договір купівлі-продажу житлового будинку, квартири чи іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ст. 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі умови визначені в цій статті були виконані після укладення договору купівлі-продажу.

Більш того, вищезазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований у встановленому на той час законодавством порядку, а саме в Орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується реєстраційним посвідченням, копія якого також додається до цього позову.

Факт реєстрації договору купівлі-продажу органами реєстрації відповідних прав, свідчить про те, що цей правочин було укладено із дотримання вимог закону, які діяли на момент його укладення, а ситуація, яка склалася на даний час є наслідком зміни законодавства України, яке регулює порядок набуття права власності та, відповідно, укладення (посвідчення) правочинів.

Реєстрація ОП «ЗМБТІ» права власності на житловий будинок не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13.12.1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19.01.1996 року за №31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

Таким чином вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_7 в частині визнання дійсним договору № 4867.К купівлі-продажу будинку від 17.07.1997 року, який був укладений на Запорізькій Регіональній Біржі Нерухомості, предметом якого був житловий будинок № 33 (тридцять три) по вулиці Столєтова у місті Запоріжжі є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 59-61, 69, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.. ст.. 219,227,657,1261,1267,1268 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати дійсним договір № 4867.К купівлі-продажу будинку від 17.07.1997 року, який був укладений на Запорізькій Регіональній Біржі Нерухомості, предметом якого був житловий будинок № 33 (тридцять три) по вулиці Столєтова у місті Запоріжжі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1) право власності на ? частину житлового будинку № 33 (тридцять три) по вулиці Столєтова у місті Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 13.10.2012 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2) право власності на ? частину житлового будинку № 33 (тридцять три) по вулиці Столєтова у місті Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 13.10.2012 року.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_3) право власності на ? частину житлового будинку № 33 (тридцять три) по вулиці Столєтова у місті Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 29.04.2009 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Колесник С. Г.