Справа № 732/1341/16-ц Провадження № 22-ц/795/2509/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Карпинська Н. М. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного М.М.,
суддів:Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Нечасному О.Л.
за участю:позивача ОСОБА_5 відповідача ОСОБА_6, її представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Городнянського районного суду від 28 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Рішенням Городнянського районного суду від 28 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить дане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт наполягає на тому, що пропустив строк для прийняття спадщини після смерті матері через поважні причини, а саме перебування на лікуванні.

В письмових запереченнях ОСОБА_6 просить відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін рішення суду першої інстанції, вважаючи його законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6). Згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 є сином ОСОБА_8 (а.с.4).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, пов'язаних із об'єктивними, непереборними, та істотними труднощами.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Судом першої інстанції обставини справи з'ясовані в обсязі, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

За загальним положенням про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК).

Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У п. 24 постанови Пленуму N 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Верховний Суд України роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, не заслуговують на увагу апеляційного суду доводи апеляційної скарги щодо поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на які посилається позивач, а саме перебування на лікуванні.

Позивачем надані медичні документи, які підтверджують, що він перебував на лікуванні в періоди з 02.02.2015 року по 23.02.2015 року, з 03.03.2015 року по 27.03.2015 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини, який закінчився 01 лютого 2015 року.

Перебування на лікуванні з 05 січня 2015 року по 27 січня 2015 року, тобто в останній місяць строку для прийняття спадщини, не можуть бути визнані поважною причиною та підставою для поновлення строку для подання заяви для прийняття спадщини. Позивачем не наведено жодних обставин, які були перешкодою для подання ним заяви в період інших п'яти місяців до січня 2015 року. Крім того, апеляційний суд враховує, що п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачено надіслання заяви про прийняття спадщини поштою, проте позивачем цього зроблено не було.

Отже, обставини, на які посилається позивач, не можуть вважатися об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій по прийняттю спадщини.

В період з 28 березня 2015 року (закінчення лікування) по 07 жовтня 2016 року (звернення до суду з даним позовом) позивачем не було вчинено жодних дій для можливості прийняття спадщини після смерті матері.

З врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Городнянського районного суду від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: