АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/8670/16
Провадження № 22-ц/792/1835/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Карпусь С.А., Юзюка О.М.,

секретаря - Бондаря О.В.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 9 серпня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

17 листопада 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначив, що 22 грудня 2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, за яким банк надав останньому кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 36 % річних на суму залишку заборгованості.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Відповідно до п. 6.5 «Умов та правил надання банківських послуг» ОСОБА_2 зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, і

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Бондар О.О. Провадження № 22-ц/792/1835/16

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія № 19, 27

перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. При порушенні ним строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, він зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми позову.

У разі невиконання договору, на вимогу банку ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредит (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту) та оплатити винагороди банку. Власник карти повинен слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

У разі незгоди позичальника зі зміною «Правил користування платіжною карткою» та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті, він зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу заборгованість.

Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за договором.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, станом на 30 червня 2014 року у нього виникла заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 8862 грн. 15 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 1977 грн. 46 коп.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 5986 грн. 49 коп.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 398 грн. 20 коп. Однак, відповідач ухиляється від виконання зобов'язань за кредитним договором, заборгованість не погашає.

А тому, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 грудня 2005 року у розмірі 8862 грн. 15 коп.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 9 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Непогоджуючись з даним рішенням, представник ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» відсотки за користування кредитом в межах строку позовної давності в розмірі 3 713 грн. 25 коп. за період з 27 листопада 2011 року по 27 листопада 2014 року.

Рішення вважає незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Апелянт не згідний із висновком суду першої інстанції про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» пропущено строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції не врахував, що закінчення строку договору не звільняє ОСОБА_2 від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії до настання дати сплати останніх щомісячних платежів, зокрема в частині порушення умов по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків.

Окрім того, відповідно до умов кредитного договору розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості.

Кредитні кошти ОСОБА_2 до теперішнього часу банку не повернуті, кредитний договір не розірваний та не припинений, а тому, на думку апелянта, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості за кредитом, як плату за час фактичного користування кредитом.

Суд першої інстанції не врахував, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості за кредитом, зобов'язання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно, а тому позовна давність за вимогами кредитора про повернення відсотків за користування кредитом повинна обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

Відповідач ОСОБА_2 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її необґрунтованість. Окрім того, зазначив, що усю заборгованість за кредитним договором було стягнуто з нього на користь банку судовим наказом, виданим Кам'янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області 27 липня 2007 року, яку він сплатив. А тому, вимога ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення відсотків за користування кредитом є безпідставною.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 22 грудня 2005 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, за яким банк надав останньому кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 36 % річних на суму залишку заборгованості.

Строк дії кредитної картки № НОМЕР_1, яка була видана відповідачу, встановлено до грудня 2008 року.

27 липня 2007 року Кам'янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області видано судовий наказ № 2-н-345/07 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк», заборгованості у розмірі 2342 грн. 89 коп. за кредитним договором № б/н від 22 грудня 2005 року, державного мита в сумі 25 грн. 50 коп. та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

З період з 1 жовтня 2008 року по 31 травня 2009 року із заробітної плати ОСОБА_2 проводилось утримання заборгованості за кредитним договором на користь ЗАТ КБ «Приватбанк». Заборгованість у розмірі 2383 грн. 39 коп. була утримана і перерахована повністю на вказані реквізити банку.

Останній платіж на погашення заборгованості за кредитом було здійснено боржником 4 серпня 2009 року.

Нової платіжної картки та інших грошових коштів банк не видавав боржнику, договір не переукладався і не пролонгувався.

Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору від 22 грудня 2005 року, яка виникла станом на 30 червня 2014 року, лише 17 листопада 2014 року.

Вказане підтверджується даними досліджених та перевірених судом першої інстанції доказів: заяви ОСОБА_2 про відкриття рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» від 22 грудня 2005 року (а.с. 7); довідки ПАТ КБ «Приватбанк» № 30.1.0.0/2-20160722/3499 від 25 липня 2016 року про строк дії картки (а.с. 111-112); судового наказу № 2н-345/07 від 27 липня 2007 року, виданого Кам'янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області (а.с. 96); довідки № 164 від 12 травня 2016 року, виданої Хмельницькою філією ПАТ «Укртелеком» (а.с. 94); виписками по рахунку ОСОБА_2 (а.с. 79-84, 101-104); розрахунку заборгованості за договором від 22 грудня 2005 року станом на 30 червня 2014 року (а.с. 5-6); позовної заяви (а.с. 1-4).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року № 6-20цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Як вбачається з вищевикладених обставин справи, перебіг строку позовної давності для захисту порушених прав банку щодо нарахованих та в подальшому несплачених відповідачем щомісячних платежів по процентах на заборгованість по тілу кредиту почався з наступного місяця після дати закінчення строку дії договору - 1 січня 2009 року.

4 серпня 2009 року перебіг позовної давності було перервано, у зв'язку зі сплатою ОСОБА_2платежу на погашення кредитної заборгованості. Отже, з 5 серпня 2009 року перебіг позовної давності почався заново та закінчився 5 серпня 2012 року. Банк же звернувся до суду лише 17 листопада 2014 року, з пропуском строку позовної давності..

За таких умов, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав банку сплив.

А тому, доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності до вимог банку не сплив, з урахуванням вищевикладеного, не ґрунтуються на матеріалах справи та законі, оскільки незалежно від наявності у відповідача заборгованості по кредиту, а отже порушення прав банку, останній втратив право на їх судовий захист.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 9 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова