АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 685/671/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1634/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., П'єнти І.В.,

секретар Філіпчук О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» на рішення Теофіпольського районного суду від 23 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача та стягнення коштів.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 24 липня 2014 року з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» вони уклали договір, відповідно до умов якого він зобов'язався сплатити товариству кошти у сумі 67184 грн 89 коп, а відповідач - передати йому мінітрактор XINGTAI XT244C вартістю 50000 грн. Виконуючи свої зобов'язання за договором, він сплатив відповідачу 30000 грн. Однак, всупереч вимогам п.п.4.1 п.4 договору мінітрактор йому переданий не був, а товариство повідомило про збільшення ціни предмета лізингу. Від пропозиції замінити предмет договору на мотоблок, він відмовився. Договір фінансового лізингу не був нотаріально посвідчений, а тому є нікчемним Тому, просив стягнути з відповідача на його користь 30000 грн сплачених коштів.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 23 червня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «ЛК «Автофінанс» на користь ОСОБА_1 30000 грн, сплачених ним згідно з договором фінансового лізингу № 010201 від 24.07.2014 року. Вирішено питання про судовий збір.

ТОВ «ЛК «Автофінанс» в апеляційній скарзі, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на те, що судом не в повній мірі досліджені правовідносини сторін, невірно надана правова оцінка доказам. Суд належним чином не мотивував та не обґрунтував необхідність обов'язкового нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу № 010201 від 24.07.2014 року. Підтвердженням отримання позивачем достовірної інформації про положення договору є особисте підписання кожної сторінки, додатків до нього та сплата 30000 грн. Укладення договору відповідає вимогам діючого законодавства.

У засідання апеляційного суду особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

У зв'язку з чим в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 24 липня 2014 року між ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» і ОСОБА_1 був укладений договір № 010201 фінансового лізингу, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався придбати у власність предмет лізингу, а саме мінітрактор XINGTAI XT244C та передати його у користування позивача в строк і на умовах цього договору, а ОСОБА_1 зобов'язався прийняти предмет лізингу і сплатити лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору. Договір фінансового лізингу передбачав право позивача отримати трактор у власність за умови повної сплати вартості трактора та інших витрат.

Відповідно до п. 1.7 договору трактор передається у користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати ОСОБА_1 на рахунок товариства авансового платежу (50% від вартості предмета лізингу), комісії за організацію і оформлення даного договору (10% від вартості предмета лізингу) та комісії за передачу предмета лізингу (3% від вартості предмета лізингу).

27 липня 2014 року і 29 липня 2014 року позивач на виконання умов договору фінансового лізингу сплатив товариству платежі у розмірі 25000 грн і 5000 грн.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд обґрунтовано виходив з того, що договір фінансового лізингу не був нотаріально посвідчений, а тому є нікчемним. Відповідно підлягають застосуванню наслідки недійсності нікчемного правочину.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи і відповідають вимогам закону.

Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

На підставі ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за своєю правовою природою договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15, що є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи і незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції по їх оцінці. Вони не впливають на законність рішення суду і не спростовують його висновок.

Посилання апелянта на неналежну оцінку доказів не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» відхилити.

Рішення Теофіпольського районного суду від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий/підпис/О.І. Талалай

Суддя/підпис/А.П. Корніюк

Суддя /підпис/І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

________________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції Бурлак Г.І. Справа № 22-ц/792/1634/16

Доповідач Талалай О.І. Категорія № 19