АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Немировської О.В., Українець Л.Д.

при секретарі: Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27.09.2016 у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И Л А

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування в порядку регресу матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь суму в розмірі 37363 грн. 70 коп., та судові витрати у справі в розмірі 1378,00 грн..

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.09.2016 позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» суму в розмірі 37363 грн. 70 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Справа 756/6628/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/15356/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Камбулов Д.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представником відповідача подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про його незаконність і необґрунтованість у зв'язку із порушенням норм матеріального та процесуального права як таке, що ухвалено не об'єктивно у зв'язку із неповним, поверхневим дослідженням обставин справи. Представник відповідача вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що внаслідок ДТП, яке сталось 15.06.2015 були пошкоджені деталі, які зазначені в звіті про оцінку. Також судом не врахований п 10.1.17 договору страхування, яким передбачено, що страховик в будь-якому разі не відшкодовує вартість складових частин ТЗ, їх ремонту або заміни, які не були пошкоджені в результаті страхового випадку, але на заміні/ремонті яких наполягає СТО. Судом не було враховано і ту обставину, що згідно з Актом огляду транспортного засобу від 26.06.2015 встановлено сліди відновлювального ремонту на автомобілі Nissan X-Trail ДНЗ НОМЕР_3. Таким чином, позивач зобов'язаний був довести, а суд мав встановити, які складові частини ТЗ були пошкоджені в результаті страхового випадку, а саме ДТП 15.06.2016. Натомість суд безпідставно задовольнив вимоги про відшкодування ремонту складових частин автомобіля, які не були пошкоджені в результаті страхового випадку.

В зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники відповідача підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просили про задоволення заявлених ними вимог.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованими та просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ПрАТ «СК «Уніка» відшкодувало ТОВ НВФ «Бровафарма» витрати на ремонт автомобіля в сумі 87363,7 грн., а тому до них перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків. Оскільки цивільно-правова відповідальність винної в ДТП особи - ОСОБА_1 була також застрахована в ПрАТ СК «Уніка», яка надала їй захист відповідальності з лімітом в розмірі 50000,00 грн., залишок невідшкодованої суми складає 37363,7 грн..

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми матеріального збитку.

Як визначено ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки.

Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «Уніка» та ТОВ НВФ «Бровафарма» укладено договір добровільного страхування транспортних засобів № 030201/4011/0000001, згідно якого ПрАТ «СК «Уніка» взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Nissan X-Trail», д/н НОМЕР_4, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.6-15).

15.06.2015 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Nissan», д/н НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_4 та «Renault», д/н НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_1.

В результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ «СК «Уніка», транспортний засіб «Nissan X-Trail», д/н НОМЕР_4, який належить ТОВ НВФ «Бровафарма» на праві приватної власності.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 20.07.2015 ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.24).

Відповідно до ст. 61 ч.4 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

А отже питання вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не підлягають доведенню в ході розгляду даної справи.

Згідно звіту, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Х-Trail», д/н НОМЕР_4, в результаті його пошкодження в ДТП, склала 87363,7 грн. (а.с.26-46).

Згідно з умовами договору, на підставі страхового акту №00170561, рахунку зі станції технічного обслуговування, та зібраних документів розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб складає 87363 грн. 70 коп. Вказана сума була перерахована позивачем на рахунок станції технічного обслуговування, що підтверджується копією платіжного доручення №025739 від 24.07.2015 (а.с.51).

За змістом ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 9.1, п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Таким чином, розмір страхового відшкодування визначено позивачем у відповідності до норм чинного законодавства. За наявності даних про вартість відновлювального ремонту підстав для стягнення лише суми матеріального збитку, на чому наполягає представник відповідача, не вбачається, оскільки таке право вибору належить особі, якій заподіяна шкода. Страхова компанія здійснила виплату суми вартості відновлювального ремонту, а тому має право вимоги до цієї винної особи.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого і ця сума була відрахована позивачем в позасудовому порядку. А отже визначена позивачем сума, що підлягає стягненню відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги зводяться до висловлення незгоди з визначеною сумою відшкодування, проте матеріали справи не місять жодних доказі на спростування цього розміру. При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідач 25.08.2016 особисто приймала участь в судовому засіданні, а згодом ні вона, ні її представник в судове засідання не з'явились. Як вбачається розмір відновлювального ремонту визначений ФОП ОСОБА_5 є підтвердженим звітом № 03-30/06 від 30.06.2015, а тому підстав для сумнівів в правильності визначення суми відшкодування та задоволення клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи на стадії апеляційного розгляду не вбачається.

Твердження відповідача про відсутність доказів того, що внаслідок ДТП були пошкоджені деталі, які підлягали заміні, є безпідставними, оскільки обсяг робіт визначається при їх здійсненні, а в даному випадку обсяг робіт перевірений спеціалістом, про що складений звіт. До того ж найменування деталей і робіт визначені в звіті і в акті огляду, що підписаний представником відповідача, не місять суперечностей.

Оскільки обставини, викладені позивачем, доведені належними доказами, відповідачем не спростовані, тому рішення суду першої інстанції щодо стягнення в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.

В порядку ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. В рішенні наведені мотиви, з яких суд надає перевагу одним доказам над іншими і його висновки в цій частині є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27.09.2016 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: