АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/411/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Ластовка Н.Д.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр-К», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про стягнення коштів за не отриманий товар та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр-К», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про стягнення коштів за не отриманий товар та моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ТОВ «Епіцентр-К» на його користь 9787 грн. 50 коп. вартості не отриманих товарів, 5590 грн. - моральної шкоди, 243 грн. 60 коп. - судового збору.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр-К», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про стягнення коштів за не отриманий товар та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 06.11.2012 року він звернувся до представника ПАТ «ОТП Банк» в приміщенні ТОВ «Епіцентр - К» за адресою м. Київ, вул. Берковецька, 6-в для отримання споживчого кредиту і придбання будівельних матеріалів. Банком було прийняте позитивне рішення щодо можливості споживчого кредиту на придбання будівельних матеріалів згідно специфікації до договору № від 06.11.2012 року та рахунку-фактури № КС-0038301 від 06.11.2012 року на загальну суму 14 008 грн. 90 коп. Цього ж дня між ними було підписано договір про надання споживчого кредиту, проте товар з приміщення ТОВ «Епіцентр - К» ОСОБА_1 не отримував, оскільки через дві години після підписання договору з ним трапився нещасний випадок, у зв'язку з чим позивач у період з 07.11.2012 року по 28.11.2012 року перебував на стаціонарному лікуванні.

Після його повного одужання пройшло три місяці, за цей час потреба у будівельних матеріалах відпала, тому вищеперерахований товар він не отримував, крім того згідно видаткових накладних, товар з ТОВ «Епіцентр - К» відвантажувався під час його стаціонарного лікування.

23.06.2014 року ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», як правонаступник ПАТ «ОТП Банк», звернулося до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, рішенням суду позовні вимоги банку задоволено. Оскільки відповідач не виконав вимоги кредитного договору та не повернув кошти банку, позивач вважає, що такими діями йому завдано матеріальну та моральну шкоду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з підстав його необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 06.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № на придбання товарів та послуг банку в загальному розмірі 16530 грн. 50 коп. із сплатою 0,01 % річних. (а.с. 7-8)

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що кредитні кошти позивач ОСОБА_1 отримував для придбання товарів в ТОВ "Епіцентр - К" на загальну суму 14008 грн. 90 коп.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № від 06.11.2012 року у розмірі 20023 грн. 81 коп., судові витрати в розмірі 243 грн.60 коп., зустрічний позов ОСОБА_1 до ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання кредитного договору недійсним залишено без розгляду (а.с. 18-20).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК Україниобставини, встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з позовних вимог позивача, предметом позовних вимог є відшкодування відповідачем матеріальної шкоди в розмірі 12473 грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 5590 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 11 ЦК Українипідставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно статей 1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Позивач, звертаючись з вимогою про відшукування шкоди, вказав, що він не отримував товар з ТОВ «Епіцентр - К», оскільки в день укладення кредитного договору, а саме - 06.11.2012 року з ним трапився нещасний випадок і він з 07.11.2012 року по 28.11.2012 року перебував на стаціонарному лікуванні, після повного видужання пройшло три місяці, за цей час потреба у будівельних матеріалах відпала, тому за товаром до відповідача не звернувся.

Відповідач вказував, що неодержання товару позивачем не є порушенням зобов'язання зі сторони відповідача по передачі товару, та відповідач не несе обов'язку щодо останнього повернути кошти. Те, що позивач не отримував товар, не є порушенням відповідачем договірних зобов'язань по договору купівлі-продажу.

Судом встановлено, що згідно довідки з Фастівської центральної районної лікарні ОСОБА_1 звернувся 06.11.2012 року о 17 год. 40 хв. з діагнозом - переломом кісток носа, рвана рана перенісся (а.с. 31).

Згідно листка непрацездатності Фастівської центральної районної лікарні виданого 13.11.2012 року ОСОБА_1, останній з 07.11.2012 року до 13.11.2012 року перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 32).

Згідно листка непрацездатності Білоцерківської міської лікарні №1 виданого 28.11.2012 року ОСОБА_1, останній з 13.11.2012 року до 28.11.2012 року перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 33).

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК Україниобставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні позивач визнав, що ним була підписана видаткова накладна від 06.11.2012 року про отримання товару на суму 4221 грн. 40 коп., з цих підстав він і зменшив розмір позовних вимог, а тому у нього відсутні вимоги щодо отримання товару за вказаною накладною (а.с. 21).

Разом з тим, позивачем надано копії видаткових накладних про отримання решти товарів, а саме Рнк/КС-0039307 від 10.11.2012 року на суму 580,00 грн., Рнк/КС-0039329 від 10.11.2012 року на суму 580 грн. 00 коп., Рнк/КС-0039447 від 12.11.2012 року на суму 652 грн. 50 коп., Рнк/КС-0040502 від 17.11.2012 року на суму 652 грн. 50 коп., Рнк/КС-0040666 від 19.11.2012 року на суму 652 грн. 50 коп., Рнк/КС-0041453 від 23.11.2012 року на суму 652 грн. 50 коп., Рнк/КС-0041618 від 24.11.2012 року на суму 652 грн. 50 коп., Рнк/КС-0041638 від 24.11.2012 року на суму 652 грн. 50 коп., Рнк/КС-0042518 від 29.11.2012 року на суму 4036 грн. 19 коп. (а.с. 22-30).

Аналіз наданих позивачем копій видаткових накладних не несе змісту щодо отримання чи неотримання будівельних матеріалів ОСОБА_1

Перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у період з 07.11.2012 року по 28.11.2012 року не вказує про неможливість звернення позивача до відповідача з вимогами про отримання будівельних матеріалів, враховуючи що звернувся позивач про відшкодування йому матеріальної шкоди до суду 23.01.2015 року.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено та позивачем підтверджено, що звертаючись з позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, позивач не надав доказу про звернення до відповідача з вимогою про отримання товарів з ТОВ «Епіцентр - К».

В апеляційному суді позивач підтвердив, що не звертався до відповідача з вимогою про отримання решти товару чи про відмову від отримання товару.

Як встановлено судом, послугою доставки товару позивач не користувався, а посилання позивача щодо відсутності потреби у будівельних матеріалах не несе відповідальність відповідача щодо повернення йому коштів, оскільки кошти позивач отримував від ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», на підставі договору про надання споживчого кредиту № від 06.11.2012 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , який на даний час є чинним та за невиконання умов якого за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2014 року присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості.

Виходячи з наявних у справі доказів, суд першої інстанції, діючи в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ст. 11 ЦПК України, дійшов вірного висновку, що позивачем ОСОБА_1 безпідставно пред'явлено вимоги до відповідача ТОВ «Епіцентр - К» щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 12473,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства та роз'яснень, що містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з'ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

З урахуванням обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані вимоги є необґрунтованими, оскільки судом не встановлено порушення відповідачем прав позивача та заподіяння йому шкоди, тим самим не встановлено факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру діями відповідача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов ОСОБА_1 до ТОВ «Епіцентр - К», третя особа: ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення коштів за неотриманий товар та моральної шкоди є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Твердження апеляційної скарги про те, що відповідно до п. 1.5.8. кредитного договору, укладеного між позивачем та ПАТ «ОТП Банк», відповідач ТОВ «Епіцентр - К» у разі невидачі товару, або видачі товару меншої вартості, різницю вартості повинен був перерахувати банку самостійно, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки п. 1.5.8 договору, на який посилається позивач, передбачає інші умови, а саме: «У випадку повернення товару, обміну на товар меншої вартості, перерахування Банку коштів за повернутий товар або сплату різниці вартості обмінюваного Товару, здійснює Продавець 1».

Як встановлено судом та не спростовано позивачем, отримавши частину товару, позивач товар не повертав, по питанню обміну товару на товар меншої вартості до відповідача не звертався, від отримання решти товару також не відмовлявся.

Крім цього, звернення позивача до суду з даним позовом майже через три роки після ухвалення рішення суду про стягнення з нього заборгованості колегія суддів оцінює критично, оскільки в судовому засіданні позивач визнав, що частину товару таки отримав та зменшив суму позовних вимог, та визнав в суді, що відповідачем не було відмовлено йому у видачі товару, та підтвердив, що протягом майже трьох років не звертався до відповідача з вимогою про отримання решти товару, з відмовою про отримання решти товару чи перерахування залишку коштів до ПАТ «ОТП Банк».

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді