Номер провадження 2/243/1621/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

02 серпня 2016 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Носовської Л.О.

при секретареві Воліковій О.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та ОСОБА_2 кредитного договору № 07-987 від 15.10.2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 80955,00 доларів США на термін до 11.10.2017 року. Проте відповідач належним чином не виконувала зобовязання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 21.09.2015 року у сумі 39512,52 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 32509 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 3975,32 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 1102,54 доларів США, а також штрафу (фіксована частина) в розмірі 46,23 доларів США та штрафу (процентна складова) в розмірі 1879,35 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за договором № 07-987 від 15.10.2007 року між позивачем та ОСОБА_4, а також між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договори поруки. У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитом та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Словянського міськрайонного суду від 11.01.2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 07-987 від 15.10.2007 року задоволені в повному обсязі.

Ухвалою Словянського міськрайонного суду від 01.04.2016 року вказане заочне рішення було скасоване і справу призначено до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_1, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідачі, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про час, дату і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідач, ОСОБА_2, позов визнала частково, зазначила, що з травня 2014 року в неї виникла прострочка з виконання основного зобовязання, визнає заборгованість за кредитним договором 21136,02 доларів США,відсотки -5354,38 доларів США. Просить застосувати позовну давність , яка при стягнення пені обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Одночасне застосування пені і штрафів є неправомірним, так як пеня і штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, тобто є недотриманням вимог ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Заборгованість з основного кредитного зобовязання виникла у відповідача внаслідок обставин непереборної сили в звязку з проведенням АТО на території Донецької та Луганської областей. Законодавчо закріплено обовязок банківських установ на час проведення АТО ввести мораторій на нарахування пені та штрафів на суму основних зобовязань за кредитними договорами.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 07-987 від 15.10.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 80955,00 доларів США на термін до 11.10.2017 року.

Згідно положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідачем, згідно розрахунку заборгованість за договором № 07-987 від 15.10.2007 року станом на 21.09.2015 року встановлена в розмірі 39512,52 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 32509 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 3975,32 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 1102,54 доларів США, а також штрафу (фіксована частина) в розмірі 46,23 доларів США та штрафу (процентна складова) в розмірі 1879,35 доларів США.

В забезпечення виконання зобовязань за договором № 07-987 від 15.10.2007 року між позивачем та ОСОБА_4, а також між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договори поруки.

Відповідно до вимог ст.ст.610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Відповідно до п.6 договору поруки поручитель зобовязаний виконати обовязок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги.

Вимога, що була предявлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобовязання, залишена без задоволення

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як розяснено у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Згідно наданих банком документів, які надають йому право на здійснення операцій у іноземній валюті, встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» має видану Національним банком України Банківську ліцензію № 22 від 05.10.2011 року.

В такому разі вимоги банку щодо повернення суми кредиту, наданого в доларах США, та нарахованих процентів саме в цій валюті є обґрунтованими.

Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Проте, 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо ненарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції.

Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Як вбачається зі справи, позивач просив стягнути з відповідача пеню та штрафи, що нараховані, зокрема, у період з 14.04.2014 року станом на 21.09.2015 року, тобто в період дії ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Згідно матеріалів справи, відповідачі зареєстровані та постійно проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, враховуючи те, що відповідачі є громадянами України, які зареєстровані та постійно проживають в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним кредитним договором за період з 14.04.2014 року по 21.09.2015 року нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення заборгованості за пенею в розмірі 1071,39 доларів США /1102,54-31,15/, штрафу (фіксована частина) в розмірі 46,23 доларів США та штрафу (процентна складова) в розмірі 1879,35 доларів США за вказаний період є необґрунтованим та в цій частині позову слід відмовити.

За встановлених обставин сума заборгованості за спірним кредитним договором склала 36515,55 доларів США, із яких: заборгованість за кредитом 32509,08 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 3975,32 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором за період з 04.11.2008 року по 14.04.2014 року 31,15 доларів США.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно ст. 258 ч. 2 п.1 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 267 ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч 5 даної статті ,якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідачка просила суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення пені, а позивачем, який 26 листопада 2015 року звернувся із вимогою про стягнення з відповідача, зокрема, пені за кредитним договором, не надано суду доказів поважності причин пропуску даного строку. Останній платіж згідно розрахунку заборгованості за спірним договором відповідачкою зроблено 26 лютого 2015 року. Загальний залишок пені за порушення строків розрахунків за кредитним договором позивачем нараховано за період з 04.11.2008 року по 21.09.2015 року.

З огляду на правову природу пені, яка нараховується за кожен день прострочення платежу, право на позов про стягнення пені виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст.253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права /постанова ВСУ від 03.09.2014 року №6-100цс14, постанова ВСУ №6-16цс15/.

Враховуючи те, що заборгованість, яку просить стягнути позивач утворилась за період з 04.11.2008 року по 21.09.2015 року, з позовом позивач звернувся 26.11.2015 року, пропустивши встановлений законом строк позовної давності за період з 04.11.2008 року по 26.11.2014 року.

Проте, відповідно до п.11 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про недоведеність, безпідставність та необґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення пені за період з 14.04.2014 року по 21.09.2015 року, у зв'язку з чим в їх задоволенні відмовляє. Щодо вимог про стягнення пені за період з 04.11.2008 року по 14.04.2014 року суд відмовляє в звязку з пропуском строку позовної давності.

За встановлених обставин сума заборгованості за спірним кредитним договором, яка підлягає стягненню, становить 36484,40 доларів США, із яких: заборгованість за кредитом 32509,08 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 3975,32 доларів США.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України та враховуючи часткове задоволення позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 11794,25 грн. /з розрахунку: 39512,52 доларів США - 100%, 36484,40 доларів США х, де х = 92%; 12819,84 грн. - 100%, 92% - х, де х 11794,25 грн./.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6. ІПН: НОМЕР_3, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , р/р 3111, МФО 305299) суму заборгованості за кредитним договором № 07-987 від 15.10.2007 року станом на 21.09.2015 року, а саме:

-заборгованість за кредитом в розмірі 32509,08 доларів США;

-заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 3975,32 доларів США;

а разом в сумі 36484,40 доларів США (тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят чотири США 40 центів).

Стягнути в частковому порядку з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6. ІПН: НОМЕР_3, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , р/р 3111, МФО 305299) суму судових витрат в розмірі 11794,25 грн. по 3931 (три тисячі девятсот тридцять одна) грн. 42 коп. з кожного.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 05 серпня 2016 року.

Суддя Л.О. Носовська