ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/6382/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"26" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі СЕМЕНЧЕНКО Я.А.

за участю

позивачів не з'явилися;

відповідача не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції про звільнення майна з під арешту

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 1, ОСОБА_1) та ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2.) звернулися до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції м. Києва (далі по тексту - відповідач, ВДВС Дарницького РУЮ) про звільнення майна з під арешту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 червня 2014 року в ході виконавчого провадження №4603587 з примусового виконання рішення Березанського міського суду Київської області та виданого на його підставі виконавчого листа №2-187 від 16.07.2007 року, постановою державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ Хільченко Р.В. було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4 (далі по тексту - ОСОБА_4.) на праві власності та оголошено заборону на її відчуження у зв'язку з наявністю заборгованості за даним виконавчим листом.

23 квітня 2015 року постановою державного виконавця закінчено дане виконавче провадження та заначено про відсутність заборгованості станом на 31.03.2015 року.

28 грудня 2015 року ОСОБА_4, боржник за даним виконавчим провадженням, помер. Після його смерті залишилось спадкове майно, зокрема квартира АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що заборгованість боржником була сплачена в повному обсязі, виконавче провадження закінчено, а накладений постановою ВДВС Дарницького РУЮ арешт порушує права ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як спадкоємців даного майна на отримання його у спадок, в зв'язку з чим позивачі просять суд винести рішення про зняття відповідного арешту на належне померлому ОСОБА_4 майно.

Ухвалою суду від 22 вересня 2016 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд у судовому засіданні.

В судове засідання позивачі не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Проте, представником позивачів надано заяву, в якій вона просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки представник позивачів не заперечували проти вирішення справи таким чином, про що зазначила у відповідній заяві.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ перебував виконавчий лист №2-187 виданий 16.07.2007 року Березанським міським судом Київської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 14.05.2007 року і до повноліття дитини.

Також судом встановлено, що постановою ВДВС Дарницького РУЮ від 18 червня 2014 року, під час проведення виконавчих дій з виконання даного рішення суду, накладено арешт на нерухоме майно, що належало ОСОБА_4, зокрема квартиру АДРЕСА_1 та оголошено заборону на її відчуження у зв'язку з наявністю у нього заборгованості за даним виконавчим листом, яка ним в подальшому була погашена, що також підтверджується постановою ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва про закінчення виконавчого провадження від 23 квітня 2015 року.

28 грудня 2015 року ОСОБА_4, боржник за даним виконавчим провадженням, помер. Після його смерті залишилось спадкове майно, зокрема квартира АДРЕСА_1.

В подальшому позивачі звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки арешт накладений державним виконавцем на дане майно не було знято.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

В свою чергу, за змістом ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Тобто, за підсумовуючим аналізом вказаної правової норми, суд дійшов висновку, що законодавець пов'язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт.

За змістом ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А відповідно до ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись стст. 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, стст. 50, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження», стст. 169, 212, 215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції про звільнення майна з під арешту - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві №4603587 від 18 червня 2014 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення ухвали до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд міста Києва.

СУДДЯ Ф.А.КАЛІУШКО