Справа № 462/1233/15-ц
УХВАЛА

"25" листопада 2016 р. Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 10.03.2016 року,

встановив:

13.10.2016 року представник ПАТ «Львівгаз» ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на постанову державного виконавця Залізничного ВДВС Львівського МУЮ (зараз - Залізничний ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області) ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 10.03.2016 року, посилаючись на те, що судовим наказом Залізничного районного суду м.Львова від 17.03.2015 року у справі №462/1233/15-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Львівгаз» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 1963,54 грн., 384,48 грн. інфляційних витрат та 83,95 грн. - три проценти річних від простроченої суми. Зазначений наказ був пред'явлений до примусового виконання, однак постановою державного виконавця від 10.03.2016 року в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження було відмовлено, у зв'язку з невідповідністю його вимогам п.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у виконавчому документі зазначається один боржник та один стягувач. Просить визнати дії державного виконавця Скиби Р.В. неправомірними, скасувати вказану постанову та зобов'язати ВДВС відкрити виконавче провадження на підставі судового наказу від 17.03.2015 року.

Суд ухвалив розглядати скаргу без участі представника заявника та державного виконавця, які подали заяви про розгляд скарги за їх відсутності, та боржників, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду скарги, в судове засідання не зявилися, заяв про розгляд скарги за їх відсутності не подали, про причини неявки суд не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

В порядку ст.ст.383-389 ЦПК України суд здійснює контроль за виконанням судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, та в межах поданої скарги перевіряє правомірність дій чи бездіяльності державного виконавця, а також прийнятого ним рішення.

Судом встановлено, що наказом Залізничного районного суду м.Львова від 17.03.2015 року у справі №462/1233/15-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Львівгаз» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 1963,54 грн., 384,48 грн. - інфляційних витрат, 83,95 грн. - три проценти річних та із кожного з боржників по 40,60 грн. судового збору (а.с. 19).

Вказаний судовий наказ набрав законної сили 13.05.2015 року, був виданий стягувачу 25.09.2015 року та предявлений ПАТ «Львівгаз» до примусового виконання у Залізничний ВДВС ЛМУЮ.

Постановою державного виконавця Залізничного ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_1 від 10.03.2016 року було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу № 462/1233/15-ц виданого 25.09.2015 р., у зв'язку з невідповідністю вимогам п.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, вимоги до змісту судового наказу закріплені статтею 103 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.103 ЦПК України у судовому наказі зазначаються:

1) дата видачі наказу;

2) найменування суду, прізвище та ініціали судді, який видав судовий наказ;

3) ім'я (найменування) стягувача і боржника, їх місце проживання або місцезнаходження;

4) посилання на закон, на підставі якого підлягають задоволенню заявлені вимоги;

5) сума грошових коштів, які підлягають стягненню, а також розрахунковий рахунок боржника (юридичної особи) в установі банку, з якого повинні бути стягнуті грошові кошти, якщо такий повідомлений заявником;

6) сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника;

7) відомості про порядок та строки подання заяви про скасування судового наказу.

Згідно ч.2 ст.103 ЦПК України судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» та обов'язково містити положення про дату видачі судового наказу стягувачу, дату набрання судовим наказом законної сили та строк пред'явлення судового наказу до виконання. Зазначені відомості вносяться до судового наказу у день його видачі стягувачу для пред'явлення до виконання.

В ч.3 ст.98 ЦПК України «Форма і зміст заяви про видачу судового наказу» також зазначено, що така заява підписується заявником або його представником і подається з її копіями та копіями доданих до неї документів відповідно до кількості боржників. Таким чином, законодавець передбачив, що судовий наказ може стосуватися кількох боржників, до яких може бути застосовано дольове або солідарне стягнення, наприклад при задоволенні вимог про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України).

З огляду на наведене, судовий наказ від 17.03.2015 року у справі № 462/1233/15-ц за своїм змістом відповідає всім вимогам, висунутим до порядку складання та оформлення судового наказу.

Частиною 3 ст.103 ЦПК України передбачено, що судовий наказ складається і підписується суддею у двох примірниках, один з яких залишається у справі, а другий скріплюється печаткою суду і видається стягувачу після набрання ним законної сили.

Вказана законодавчо-правова норма не містить вимоги видавати стягувачу стільки примірників судового наказу скільки боржників.

Відповідно до ч.3 ст.103 ЦПК України стягувачу ПАТ «Львівгаз» було видано один примірник судового наказу у справі №462/1233/15-ц, як виконавчий документ, який може бути пред'явлений до примусового виконання.

Зазначений судовий наказ суд вважає належно оформленим та таким, що у випадку пред'явлення його до примусового виконання, повинен бути прийнятим державним виконавцем до провадження та відкрито виконавче провадження з примусового виконання.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

А відтак при предявлені до виконання судового наказу, за яким підлягає до стягнення заборгованість по оплаті за спожитий природний газ з трьох солідарних боржників, стягувачу в заяві необхідно вказувати, з якого боржника слід проводити примусове стягнення боргу.

Так, ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Статтею 544 ЦК України передбачено право боржника, який виконав солідарний обов'язок, на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників.

Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.96 цього Кодексу. Тобто судовий наказ є одним з видів судових рішень, до яких зокрема відносяться рішення, ухвали тощо.

За ч.3 ст.95 ЦПК України судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, визначені розділом VI ЦПК України, зокрема ч.2 ст.368 ЦПК України передбачено, що якщо судове рішення ухвалено проти кількості відповідачів (боржників), суд має право за заявою стягувача видати кілька виконавчих листів (виконавчих документів), зазначивши при дольовому стягнення - яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом, при солідарному стягненні факт солідарного стягнення.

Таким чином, стягувач, отримавши відповідно до ч.3 ст.103 ЦПК України один примірник судового наказу, який є виконавчим документом, у випадку якщо останній стосується стягнення з солідарних боржників і стягувач бажає згідно ст.543 ЦК України отримати виконання обов'язку від усіх солідарних боржників, то він може відповідно до ч.2 ст.368 ЦПК України звернутися до суду з заявою та додатково отримати примірники судового наказу (виконавчі документи) відповідно до кількох солідарних боржників, які пред'явити до примусового виконання із заявою про проведення стягнення з відповідного окремого боржника.

Виходячи з встановлених обставин та наведених обґрунтувань, суд вважає, що в скарзі ПАТ «Львівгаз» слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 386-388 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 14.03.2016 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з отримання копії ухвали.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.