АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

20 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2,

на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2012 року позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», Банк) звернувся од суду з позовом про солідарне стягнення з боржника ОСОБА_1 та окремо з кожного з поручителів, а саме з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за різними договорами поруки, заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21.09.2007.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено у повному обсязі та солідарно стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21.09.2007 у розмірі 124 164,48 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та відсотками у розмірі 581 194,04 грн.; стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21.09.2007 у розмірі 124 164,48 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та відсотками у розмірі 581 194,04 грн. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Банку судовий збір у сумі 1 218,00 грн. з кожного.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року заяву відповідачів про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не враховано, що строк виконання зобов'язання не настав, оскільки в порушення умов кредитного договору та договорів поруки Банком не було надіслано позичальнику та поручителям вимогу-повідомлення про наявність заборгованості, включаючи пеню, та її сплату. Вважала, що за таких обставин у суду були відсутні правові підстави для дострокового стягнення заборгованості.

Зазначала на те, що суд ухвалив рішення без врахування положень ст. 543 ЦК України, що призвело до подвійного стягнення заборгованості з неї як позичальника.

За вказаних обставин просила скасувати заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 року, ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі та стягнути з позивача на користь ОСОБА_3 судові витрати.

Представник відповідачів - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, з підстав наведених в ній та просив задовольнити.

ПАТ «УкрСиббанк», про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання свого представника не направив.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представила позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачів, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), яке змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6 (відповідно до Свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 16.01.2009 ОСОБА_6 змінила прізвище на «ОСОБА_6») укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0.

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що Банк зобов'язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 70 000 доларів США 00 центів та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 353 500 грн. за курсом Національного банку України на день укладення цього Договору.

Відповідно до пункту 1.3.1. Договору за використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 11,5% річних. По закінченню 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 10.2. даного Договору.

Кредит надається шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок № 5400, МФО 351005, відкритому у ПАТ «УкрСиббанк». Факт надання кредиту (зарахування коштів) підтверджується випискою руху коштів по рахунку позичальника № 5400.

Згідно з п. 8.1. Договору у випадку порушення зобов'язання позичальником в частині не сплати чергового ануїтетного платежу в установлений день сплати такого платежу чи сплати у розмірі меншому ніж передбачено Договором: на прострочену суму основного боргу Банк нараховує підвищені проценти, в розмірі діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу збільшеної на 0,02%. Нарахування підвищеної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу - (дня сплати ануїтетного платежу); на суму прострочених процентів, Банк може нараховувати пеню, починаючи з 32 календарного дня, якщо рахувати з дати виникнення прострочених процентів.

Пеня нараховується в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/360», але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

21.09.2007 між Банком та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 31.09.2007, якою додано до кредитного договору Додаток № 2 - «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», Додаток № 3 - Тарифи Банку, які є невід'ємною частиною Договору про надання споживчого кредиту. Внесено зміни у пункти 1.3.5., 3.5., 5.2., 7.5. Договору.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі та надав ОСОБА_1 (ОСОБА_1) кредит в сумі 70 000 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 № 5400 (т. 1, а.с. 39).

В свою чергу ОСОБА_1 своїх зобов'язань за вище вказаним Договором про надання споживчого кредиту належним чином не виконувала, у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість, яка з урахуванням збільшення розміру позовних вимог станом на 23.02.2015 складала 124 164,48 доларів США 581 194,04 грн., з яких: 65 316,88 доларів США - заборгованість за кредитом; 58 847,60 доларів США - заборгованість за відсотками; 230 639,30 грн. - пеня за кредитом; 350 554,74 грн. - пеня за відсотками.

Суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, ретельно дослідив суму заборгованості, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону дійшов до правильного висновку про наявність суми заборгованості та її стягнення у розмірі 124 164,48 доларів США та 581 194,04 грн.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та нормам матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги, що судом безпідставно стягнуто достроково суму заборгованості, оскільки строк виконання зобов'язання не настав, не заслуговують на увагу судової колегії, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 ЦК України та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України 03 лютого 2015 року у цивільній справі № 6-18цс16.

Ураховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку правильне застосування судом першої інстанції положень ст. 1050 ЦК України та дострокове стягнення всієї суми заборгованості.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду щодо солідарного стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 та окремо з кожного поручителя, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч. 3 ст. 553 ЦК України поручителем може бути одна або кілька осіб.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, в забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором 21.09.2007 між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 143930, а також 21.09.2007 між Банком та ОСОБА_4 - договір поруки № 143731.

Пунктами 1.1., 1.3., 1.4. вказаних договорів поруки передбачено, що поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21.09.2007, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором. Включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом договору поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники.

При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

Норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого.

Судом встановлено, що кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України 24 червня 2015 року при розгляді справи № 6-255цс15, яка у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами.

За наведених обставин, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо солідарного стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_3, а також окремо з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_4, а доводи апеляційної скарги про подвійне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 такими, що не заслуговують на увагу судової колегії.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не було враховано невиконання Банком вимог договорів щодо надіслання боржнику та поручителям вимоги-повідомленння про наявність заборгованості, у зв'язку з чим строк виконання зобов'язання у поручителів не настав.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 24 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Матеріали справи не містять доказів направлення або вручення Банком вимоги поручителям про погашення боргу. Вважаючи своє право порушеним ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з позовом до суду, що і пред'явленням вимоги до поручителя.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що строк виконання зобов'язання у поручителів не настав є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи та дав належну оцінку всім доказам, наданим сторонами згідно зі ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а в рішенні навів переконливі доводи на обґрунтування своїх висновків.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення суду.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2,- відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2609/20063/12-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14397/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Козленко Г.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.