Категорія 7Доповідач Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Жданкіна В.В.

Суддів: Зайцева А.Ю., Шемети Т.М.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_5, Вінницька міська рада, про припинення права власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку за позивачем , -

В с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_5, Вінницька міська рада, про припинення права власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку за позивачем, мотивуючи його тим, що відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 16.04.2013 р. він придбав 47/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.04.2013 р. він придбав у ОСОБА_5 земельну ділянку, площею 0,0430 га за цією ж адресою. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 29.05.2014 р. (справа № 127/21565/13-ц) визнано незаконним та скасовано рішення Вінницької міської ради №1043 від 30.11.2012 р. про передачу безоплатно у власність ОСОБА_5 земельної ділянки, площею 0,0430 га, що по АДРЕСА_1, визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0430 га, що по АДРЕСА_1 від 16.04.2013 р., укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, витребувано земельну ділянку, площею 0,0430 га, що по АДРЕСА_1 із незаконного володіння ОСОБА_2, зобов"язано не чинити перешкод ОСОБА_4 в її використанні. На теперішній час ОСОБА_4 є власником частини будинку та всієї земельної ділянки домоволодіння, площею 0,0927 га по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а ОСОБА_2 є власником інших 47/100 часток житлового будинку, який розташований на цій же земельній ділянці. Вважає, що такий стан речей не відповідає загальним принципам законодавства України, що регулює правовідносини в сфері прав на нерухоме майно та прав на землю, щодо забезпечення єдності юридичної долі будівлі та земельної ділянки, на якій вона розташована. Посилаючись на ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, просить припинити право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 0,0430 га по АДРЕСА_1, на якій розміщені 47/100 часток житлового будинку, що належать ОСОБА_2, визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати, як незаконне, поставновлене з порушенням норм матеріального права і ухвалити нове, яким задоволити позов.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права.

Обгрунтованим визнається рішення, коли висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 25.12.1997 р. №1416 земельну ділянку, площею 938 кв.м, що по АДРЕСА_1, передано безоплатно ОСОБА_4 у приватну власність. (а.с. 78).

На підставі цього рішення 19.05.2003 р. ОСОБА_4 видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, площею 0,0927 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. (а.с. 80)

Відповідно до ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.09.2014 р. (справа №127/21565/13-ц) встановлено, що рішенням Ленінського райсуду м. Вінниці від 19.10.2005 р. визнано право власності за ОСОБА_5 на 47/100 часток домоволодіння по АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_4 право власності на 53/100 частки зазначеного домоволодіння, визнано частково недійсним рішення Ленінської районної ради народних депутатів м. Вінниці №87 від 13.03.1991 р. та видане на його підставі ОСОБА_4 свідоцтво НОМЕР_2 від 13.06.1991 р. на право власності на будинок по АДРЕСА_1; встановлено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, виділено в користування ОСОБА_4 497 кв.м, ОСОБА_5 - 441 кв.м, встановлено межі земельних ділянок. Ухвалою Ленінського райсуду м. Вінниці від 27.02.2012 р. заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Ленінського райсуду м. Вінниці від 19.10.2005 р. за нововиявленими обставинами задоволено, рішення Ленінського райсуду м. Вінниці від 19.10.2005 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, визнання частини у праві приватної власності та визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні частиною будинку шляхом виселення без надання іншого житла скасовано, справу в частині вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою та позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні частиною будинку шляхом виселення без надання іншого житла залишено без розгляду. 30.11.2012 р. Вінницькою міською радою на підставі рішення Ленінського райсуду м. Вінниці від 19.10.2005 р. прийнято рішення №1043 про передачу безоплатно у власність ОСОБА_5 земельної ділянки, площею 430 кв.м для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. На підставі цього рішення ОСОБА_5 видано державний акт серії НОМЕР_3 від 26.12.2012 р. про право власності на земельну ділянку, площею 0,0430 га, що по АДРЕСА_1. (а.с. 18-23)

Згідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 16.04.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О. за реєстровим №1068, ОСОБА_5 продала ОСОБА_2 47/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1. (а.с. 6-8) Право власності ОСОБА_2 на зазначене нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.04.2013 р. (а.с. 9)

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.04.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О. за реєстровим №1067, ОСОБА_5 продала ОСОБА_2 земельну ділянку, на якій розташована частина домоволодіння, площею 0,0430 га (кадастровий номер НОМЕР_4). (а.с. 11-13)

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 29.05.2014 р. (справа №127/21565/13-ц) визнано незаконним та скасовано рішення Вінницької міської ради №1043 від 30.11.2012 р. про передачу безоплатно у власність ОСОБА_5 земельної ділянки, площею 430 кв.м, що по АДРЕСА_1, визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 430 кв.м, що по АДРЕСА_1 від 16.04.2013 р., укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, витребувано із незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 430 кв.м, що по АДРЕСА_1 та зобов'язано не чинити перешкод ОСОБА_4 в її використанні. (а.с. 15-17)

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.02.2016 р. право власності на земельну ділянку, площею 0,0430 га по АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 26.12.2012 р. (а.с. 118- 119)

Тобто, відповідно до рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29.05.2014 р. спірна земельна ділянка витребувана на користь ОСОБА_4, поновлено її право власності на спірну земельну ділянку, але ОСОБА_4 не вчинила відповідних дій для реєстрації її права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно зі п. «а» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі їх придбання, зокрема, за договором купівлі-продажу, іншими цивільно-правовими угодами.

У ч. 1 ст. 120 ЗК України зазначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналіз змісту зазначених норм дає підстави для висновку, що до набувача права власності на жилий будинок (його частину) переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій він розміщений, лише у тому разі, якщо право власності на дану земельну ділянку мав попередній власник (відчужувач майна).

Судом встановлено, що на час відчуження ОСОБА_5 47/100 часток будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 спірна земельна ділянка, площею 0,0430 га по АДРЕСА_1, була передана ОСОБА_5 у власність на підставі рішення Вінницької міської ради від 30.11.2012 р. №1043, яке рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 29.05.2014 р. (справа №127/21565/13-ц) скасовано, зазначене рішення Вінницької міської ради є таким, що не діє з моменту його прийняття. Тобто, відчужуючи частку житлового будинку ОСОБА_2, ОСОБА_5 не була власником відповідної частини земельної ділянки, на якій розміщена продана частка будинку.

Відповідач ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_2 не відчужувала частки будинку по АДРЕСА_1. Їй на праві власності належить уся земельна ділянка домоволодіння по АДРЕСА_1, площею 0,0927 га. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 29.05.2014 р. (справа №127/21565/13-ц) встановлено неправомірність користування ОСОБА_2 земельною ділянкою, площею 0,0430 га по АДРЕСА_1, витребувано з його незаконного володіння зазначену земельну ділянку на користь ОСОБА_4 Крім того, враховуючи те, що рішення Ленінського райсуду м. Вінниці від 19.10.2005 р. про встановлення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 (між користувачами ОСОБА_4 і ОСОБА_5.) скасовано, рішення Вінницької міської ради від 30.11.2012 р. №1043, за яким передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку, площею 0,0430 га по АДРЕСА_1, також скасовно, є недоведеною вимога позивача ОСОБА_2, чому він претендує на земельну ділянку по АДРЕСА_1 саме площею 0,0430 га і, яка її конфігурація.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено наявність правових підстав для припинення права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 0,0430 га по АДРЕСА_1, на якій розміщені 47/100 часток житлового будинку, що належать ОСОБА_2, та визнання за ним права власності на зазначену земельну ділянку, а тому підставно відмовив.у задоволенні позову

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права і доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307,308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ух в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: