Справа № 204/3143/15-ц
Провадження № 2/204/302/16
РІШЕННЯ

16 березня 2016 року м.Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

з участю секретаря Духневича В.С.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача-1 ОСОБА_3

представника відповідача-1 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом приватного підприємства «Капітолій» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

19 жовтня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно - у житловому будинку літ. А-2, квартира №7 (сім), що розташована в житловому будинку №37 по вул.Макарова (вул.Більшовицька) в м.Дніпропетровську, яке належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 22.02.1999р. ВАТ будівельно-монтажним трестом №17 та зареєстрованого в КП «ДМБТІ» в реєстровій книзі №131п за №130-259, реєстраційний №18442869 на підставі договору Іпотеки від 16.08.2007р. в рахунок погашення заборгованості для задоволення вимог ПП«Капітолій» шляхом проведення прилюдних торгів на стадії виконавчого провадження на суму 85969грн.40коп. з яких: 44444грн.44коп. - за Договором позики №252/08 від 16.08.2007 р., 5280грн. - за Основним договором №001711 від 07.04.2006р., 11626грн.65коп. - штраф за договором позики №252/08 від 16.08.2007р., 15143грн.11коп. сума інфляційних за Договором позики та Адміністративним договором, 4475грн.20коп. - сума 3% річних, 5000грн. - за порушення умов Договору Іпотеки від 16.08.2007р., визначити початкову ціну продажу предмета іпотеки на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07.03.2006р. між ПП «Капітолій» та відповідачем-1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, було укладено договір про участь у програмі «Лідер-Плюс» за №001711 (Основний договір). У відповідності до умов Основного договору, 16.08.2007р. між ПП «Капітолій» та відповідаче-1 був укладений Договір Позики № 252/08 з відповідним додатком №1. На виконання умов Основного договору 14.08.2007р. між ПП«Капітолій» та відповідачем-1 буд укладений Додаток 3 до договору №001711 від 07.03.2006р. 16 серпня 2007 року для забезпечення виконання договірних зобовязань відповідача-1 між позивачем і відповідачами-2,3,4,5 було укладено догові Іпотеки, за яким відповідач-1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), відповідач-2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), відповідач-3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), відповідач-4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) та відповідач-5 (ідентифікаційний номер) надали в іпотеку позивачу нерухоме майно - у житловому будинку літ.А-2, квартира №7, що розташована в житловому будинку №37 по вул.Макарова (вул.Більшовицька) в м. Дніпропетровську.

Відповідач у порушення умов договору зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим за договором виникла заборгованість у розмірі 85969,40грн. з яких: 44444,44 грн. - за Договором позики №252/08 від 16.08.2007р., 5280грн. - за Основним договором №001711 від 07.04.2006р., 11626,65грн. - штраф за договором позики №252/08 від 16.08.2007р., 15143,11грн. сума інфляційних за Договором позики та Адміністративним договором, 4475,20грн. - сума 3% річних, 5000грн. - за порушення умов Договору Іпотеки від 16.08.2007р.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили задовольнити позов.

Відповідач -1 та представник відповідача-1 позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

07.03.2006р. між ПП «Капітолій» та відповідачем-1, було укладено договір про участь у програмі «Лідер-Плюс» за №001711 (Основний договір) (а.с.56, 57-58).

Згідно з укладеним договором про участь у програмі «Лідер-Плюс» за №001711 ПП «Капітолій» зобовязується вчинити від імені і за рахунок відповідача-1 певні юридичні дії, спрямовані на придбання ним товару, або отримання позики, а відповідач-1 зобовязується своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця сплачувати чистий внесок, за рахунок якого здійснюється оплата товару та адміністративні витрати, які йдуть на оплату послуг за організацію діяльності програми.

16.08.2007р. між ПП «Капітолій» та відповідач-1 був укладений Договір Позики № 252/08 з відповідним додатком №1 (а.с.60).

Згідно з п.1.1 Договору ПП «Капітолій» надало відповідачу-1 грошові кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, безоплатності та цільового використання у сумі 100000грн. з кінцевим терміном погашення згідно графіку погашення заборгованості, що міститься в додатку 1 до договору позики до 15 лютого 2015 року.

Згідно з графіком погашення заборгованості, що міститься в додатку 1 до договору, відповідач-1, починаючи з 15.09.2007р. і до 15.02.2015р. зобов'язаний погашати надану позику рівними частинами по 1111,11грн. щомісячно.

З листопада місяця 2008р. відповідач-1 почав порушувати графік погашення боргу і станом на 16.06.2009р. сума заборгованості за договором позики складає 44444,44грн. (100000грн. (сума наданої позики) - 55555,40грн. і сума погашеної позики) = 44444,60грн.).

Згідно з п.2.2.3 договору позики №252/08 від 16.08.2007р. ПП «Капітолій» має право вимагати від позичальника дострокового погашення всієї суми позики у разі порушення ним графіку погашення заборгованості більше ніж на 5 днів.

Відповідно до п.3.1 договору позики №252/08 від 16.08.2007р. у разі прострочення позичальником чергового щомісячного внеску, нараховується штраф у розмірі 10% від суми боргового зобовязання.

Відповідно до п.3.2. договору позики №252/08 від 16.08.2007р. у разі прострочення позичальником оплати двох щомісячних внесків, позикодавець має право вимагати сплати всієї суми заборгованості та сплати штрафу у розмірі 20% від суми боргового зобовязання. Таким чином, станом на 16.06.2009р. сума штрафних санкцій за прострочення погашення заборгованості відповідачем-1 становить 11629,65грн.

На виконання умов Основного договору 14.08.2007 р. між ПП «Капітолій» та відповідачем-1 був укладений Додаток 3 до договору №001711 від 07.03.2006р. (а.с.59).

Згідно з п.3 Додатку 3 сторони домовилися, що сплачені до отримання суми позики на виконання умов Основного договору відповідачем-1 35 чистих внесків будуть зараховані Адміністратором в рахунок погашення щомісячних платежів в зворотному порядку.

Відповідно до п.4 Додатку 3 сторони домовилися, що учасник разом із щомісячними платежами за договором позики протягом 90 місяців зобовязаний сплачувати адміністративні витрати в розмірі 660грн. Щомісячні платежі, які учасник погашає згідно договору позики зараховуються Адміністратором в рахунок погашення щомісячних платежів по Основному договору.

Зазначені умови Основного договору відповідачем-1 не виконуються станом на 16.06.2009р. у нього виникла заборгованість по сплаті адміністративних витрат у сумі 5280грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача-1 перед ПП «Капітолій» по вищезазначених договорах складає: за договором позики №252/08 від 16.08.2007р. - 44444,44грн., за Основним договором №001711 від 07.04.2006р. - 5280грн., штраф за договором позики - 11626,65грн., а всього 61351,09грн.

16.08.2007р. для забезпечення виконання договірних зобовязань відповідача-1 між позивачем і відповідачами-1,2,3,4,5 було укладено догові Іпотеки, за яким відповідач-1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), відповідач-2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), відповідач-3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), відповідач-4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) та відповідач-5 (ідентифікаційний номер) надали в іпотеку позивачу нерухоме майно - у житловому будинку літ.А-2, квартира №7, що розташована в житловому будинку №37 по вул.Макарова (вул.Більшовицька) в м. Дніпропетровську.

Відповідно до п.1.1. договору іпотеки, іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцями основного зобов'язання, наступне нерухоме майно - у житловому будинку літ. А-2, квартири №7, що розташована в житловому будинку №37 по вул.Макарова (вул.Більшовицька) в м.Дніпропетровську та складається з наступного: коридор, туалет, ванна, кухня, три житлові кімнати, два балкони. Загальна площа 71,6кв.м., житлова площа 53,8 кв.м., яке належить іпотекодавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого 22.02.1999р. ВАТ будівельно-монтажним трестом №17 та зареєстрованого в КП «ДМБТІ» в реєстровій книзі №131п за №130-259, реєстраційний №18442869.

Пунктом 1.4 договору іпотеки передбачено, що він забезпечує вимогу іпотекодержателя (ПП «Капітолій»), яка випливає з договору позики №252/08 від 16.08.2007р. та додаткових договорів до нього укладеного між іпотекодержателем та відповідачем-1, а також суми пені та штрафів, та інші вирати іпотекодержателя, повязані з договором позики.

Пунктом 1.6. договору іпотеки іпотекодавці гарантували, що на предмет іпотеки не існує прав та вимог інших осіб, в тому числі тих, що не і узвані у встановленому законом порядку.

Також відповідно до п.4.1 ст.4 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобовязання, іпетекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п.2.1.5. договору іпотеки іпотекодавці протягом двох робочих днів від дати укладання договору іпотеки зобовязані застрахувати предмет іпотеки на повну його вартість на користь іпотекодержателя з попереднім погодженням останнім умов страхування, та надати Іпотекодержателю відповідний договір страхування.

Пунктом 3.2. Договору іпотеки передбачена відповідальність за порушення іпотекодавцем пункту 2.1.5. Договору у виді штрафу у розмірі 5% від вартості предмета іпотеки, яка відповідно до п.1.2. цього договору становить 100000грн.

На даний час умови договору іпотеки щодо страхування предмета іпотеки іпотекодавцем не виконані. В звязку з цим, до іпотекодавців застосовано штраф у розмірі 5000грн. (100000,00 *5% = 5000,00 грн.)

Борг на суму 61351,09 грн. підтверджується рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 18 січня 2011 року, яким задоволено позов ПП «Капітолій» до ОСОБА_3 про стягнення боргу в розмірі 61351,09 грн. Дане рішення вступило в законну силу 13.02.2012р. (а.с.64-65).

Станом на серпень 2015р. рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18.01.2011р. не виконано, боржник свої зобовязання не виконує.

Красногвардійським ВДВС ДМУЮ 20.05.2015р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі того, що рухоме майно належне боржнику не знайдено (а.с.69).

Відповідач у порушення умов договору зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим за договором виникла заборгованість у розмірі 85969,40грн. з яких: 44444,44 грн. - за Договором позики №252/08 від 16.08.2007р., 5280грн. - за Основним договором №001711 від 07.04.2006р., 11626,65грн. - штраф за договором позики №252/08 від 16.08.2007р., 15143,11грн. сума інфляційних за Договором позики та Адміністративним договором, 4475,20грн. - сума 3% річних, 5000грн. - за порушення умов Договору Іпотеки від 16.08.2007р.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до змісту ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст.ст.589, 590 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05.06.2003р. іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Нормою ст.3 вказаного Закону передбачено, що іпотека виникає на підставі договору. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно зі ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 Закону «Про іпотеку», якою встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Положеннями ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст.ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку», у розумінні норми ст.39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч.6 ст. 38 цього Закону.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Таким чином, вимога позивача про визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій не підлягає задоволенню, оскільки чинним законодавством передбачено порядок визначення початкової ціни іпотеки судом, при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення публічних торгів; або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

У пункті 37 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 грудня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» розяснено, що невиконання вимог частини 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення ч.3 ст.33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п.1.2 Договору іпотеки 16.08.2007р., укладеного між позивачем і відповідачами-1,2,3,4,5, вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 100000 (сто тисяч)грн. (а.с.62-63).

Таким чином, вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та встановлення способу реалізації нерухомого майна підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення витрат, пов'язаних з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.85 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

Отже, вимога позивача про стягнення витрат, пов'язаних з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників також підлягає задоволенню.

Відповідач та представник відповідача заявили клопотання про застосування судом позовної давності вищевикладених вимог, однак, у суду відсутні правові підстави для застосуванням позовної давності з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю, зокрема, у відповідність до п.1 цієї норми Закону, до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік.

Позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. На це звернув увагу Верховний Суд України у своїй постанові №6-20цс14 від 19.03.2014р., яка у відповідність до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, в цьому випадку позивачем не пропущено строк позовної давності, встановлений для такого виду стягнень.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що представником позивача у судовому засіданні частково доведені обставини викладені у позовній заяві, натомість відповідачем та представником відповідача викладені обставини не спростовані, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки є обґрунтованими, тому цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Цивільний позов приватного підприємства «Капітолій» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно літ.А-2 квартиру №7 (сім), що розташована в житловому будинку №37 (тридцять сім) по вул.Макарова (вул.Більшовицька) в м.Дніпропетровську, яке належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 22 лютого 1999 року ВАТ «Будівельно-монтажним трестом №17» та зареєстрованого в КП «Дніпропетровське МБТІ» в реєстровій книзі №131п за №130-259, реєстраційний №18442869 на підставі договору іпотеки від 16 серпня 2007 року, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, в рахунок погашення заборгованості перед приватним підприємством «Капітолій» на суму 85969(вісімдесят пять тисяч девятсот шістдесят девять)грн.40коп., з яких 44444грн.44коп. - за договором позики №252/08 від 16.08.2007р., 5280грн. - за основним договором №001711 від 07.04.2006р., 11626грн.65коп. - штраф за договором позики №252/08 від 16.08.2007р., 15143грн.11коп. - сума інфляційних за договором позики та адміністративним договором, 4475грн.20коп. - сума 3% річних, 5000грн. - за порушення умов договору іпотеки від 16 серпня 2007 року.

Встановити початкову ціну предмета іпотеки у розмірі 100000(сто тисяч)грн.

У задоволенню позову в іншій частині відмовити.

Стягнути у рівних частинах із ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь приватного підприємства «Капітолій» судові витрати у справі: судовий збір у розмірі 859 (вісімсот пятдесят девять)грн.69коп та витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту та найманням житла у розмірі 2451(дві тисячі чотириста пятдесят одна)грн.20коп., а всього 3310(три тисячі триста десять)грн.89коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 21 березня 2016 року.

Суддя І.В. Тітова