Справа № 372/4946/15-ц
провадження № 2-189/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 січня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Мори О.М.,

при секретарі Василенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання відповідача ОСОБА_2, таким що втратив право користування житловим приміщенням будинко № 93, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, село Красна Солобідка вулиця Будьоного і в обґрунтування якої зазначає, що вона є власником вищезазначеного будинку та в квітні 2004 року вона зареєструвала відповідача, в своєму будинку, на правах члена сімї, оскільки він був одружений з її донькою ОСОБА_3 і вони проживали в її будинку. 23 жовтня 2002 року шлюб між її донькою та відповідачем було розірвано, але після реєстрації в будинку вони ще кілка років з донькою проживали в її будинку, а потім відповідач пішов від її доньки і з того часу в її будинку не зявлявся. Зважаючи, що відповідач з більше одинадцять років не проживає за місцем реєстрації в належному позивачу на праві власності будинку, будучи зареєстрованим в ньому без поважних причин, та в добровільному порядку з реєстрації не знімається, участі у витратах на утримання житла не приймає і будь-яких домовленостей позивач з відповідачем щодо збереження за останнім права на проживання у належному позивачу будинку при відсутності понад один рік не встановлювалось, а тому у звязку з наведеним позивач просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити і проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлявся, заяв, клопотань чи заперечень до суду не подав.

Суд вважає можливим розглянути даний спір зі згоди позивача у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Суд вислухавши позивача, свідків, перевіривши та оцінивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку № 93, по вулиці Будьоного в селі Красна Слобідка Обухівського району Київської області, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.12.2009 року виданим Краснослобідською сільською радою, право власності зареєстровано 18.12.2009 року в Обухівському бюро технічної інвентаризації та витягом про реєстрацію права власності КП КОР «Обухівське бюро технічної інвентаризації.

Згідно довідки наданої відділом адресно-довідкової роботи Управління ДМС України в Київській області від 07.12.2015 року в будинку № 93, по вулиці Будьоного в селі Красна Слобідка Обухівського району Київської області зареєстрований відповідач - ОСОБА_2, зазначене також підтверджується випискою з будинкової книги с. Красна Слобідка Обухівського району Київської області та копією будинкової книги (а.с. 7-8).

Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу , 23 жовтня 2002 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка є донькою позивача. Як встановлено під час судового розгляду, після розірвання шлюбу, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продовжували певний час проживати однією сімєю в будинку № 93, по вулиці Будьоного в селі Красна Слобідка Обухівського району Київської області що належить на праві власності позивачу, а тому остання 27.04.2004 року зареєструвала відповідача в своєму будинку на правах члена сімї.

Відповідач через кілька років після реєстрації в вищезазначеному будинку пішов від її доньки та не проживає у спірному житловому приміщенні більше одинадцяти років, що підтверджується актами про його не проживання, починаючи з 30 жовтня 2014 року по 28 жовтня 2015 року та що складені за підписом депутата Краснослобідської сільської ради в присутності свідків (сусідів) та за їх підписами.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, показали, що вони є доньками ОСОБА_1 і підтвердили, що відповідач в будинку їхньої матері не проживає вже більше одинадцяти років, речей там його немає та комунальні послуги він сплачувати не допомагає.

Ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, позивач як власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) про оголошення фізичної особи померлою.

Суд вважає, що вимоги позивачів правомірні, оскільки як власники майна вони мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном, і позовні вимоги в порядку ст.391 ЦК України та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Яких-небудь доказів в спростування позову матеріали справи не містять.

Оскільки відповідач відсутній в спірному житловому приміщенні понад одинадцять років без поважних причин, що порушує права та інтереси позивача, оскільки остання повинна нести витрати по сплаті комунальних послуг в повному обсязі та немає можливості оформити субсидію від держави по сплаті комунальних послуг, а тому згідно ст. 405 ЦК України відповідач втратив право користування спірною житловою площею.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки факт непроживання відповідача у спірному житловому приміщенні доведений належними і допустимими доказами.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу, слід покласти на відповідача стягнувши на користь ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 59, 60, 212, 213, 215, 224 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 93 по вулиці Будьоного в селі Красна Слобідка Обухівського арйону Київської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 987,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області.

СуддяОСОБА_6