Провадження № 2/127/1052/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Овсюка Є.М.

при секретарі Олійник І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2 про припинення договору поруки,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2 про припинення договору поруки.

Позовна заява мотивована тим, що 30 серпня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП ОСОБА_3», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № МL-В00/264/2006, за яким позичальник отримав кредит в сумі 63620 доларів США, для придбання нерухомого майна, строком до 29.08.2024 року зі сплатою 11,99 % річних за користування коштами (fidr + 4.49 %). В забезпечення виконання Кредитного договору між ОСОБА_1 та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір поруки №СR-В00/264/2006 від 30.08.2006 року. Кредитний договір який забезпечує договір поруки є Кредитний договір №МL-В00/264/2006 від 30.08.2006 року. Так, відповідно до п.2.1 Договору поруки сторонами визначено боргові зобов'язання які забезпечуються договором поруки, зокрема, щодо повернення кредитних коштів в сумі 63620 доларів США в термін до 29.08.2024року та сплати процентів в розмірі і в термін передбачені в кредитному договорі. 24.06.2008 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2 було укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору. Відповідно до умов даного додаткового договору, ТОВ «ОТП Факторинг Україна»вносить зміни до кредитного договору, зокрема, п. 1.9.1 Кредитного договору викладено в наступній редакції: «1.9.1 незважаючи на інші положення цього Договору, банк має право вимагати достроково виконання Боргових зобовязань в цілому, або у визначеній Банком частині у випадку невиконання чи неналежне виконання ОСОБА_2 (боржником) умов кредитних договорів: №CNL -В00/075/2007 від 20.04.2007 року; №CNL-В00/153/2007 від 07.08.2007 року, №МL-В00/115/2008 від 24.06.2008 року. Таким чином, до загальної відповідальності позичальника по кредитному договору МL-В00/264/2006 від 30.08.2006 року було приєднано ще 3 кредитні договори, укладені між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2. Загальна сума вимог за тілом кредиту по даним кредитним договорам склала: №CNL-В00/075/2007 від 20.04.2007 року = 25133,28 доларів США; №CNL-В00/153/2007 від 07.08.2007 року = 11963,19 доларів США; №МL-В00/115/2008 від 24.06.2008 року = 19290,43 доларів США. Всього заборгованість склала 56386,90 доларів США, без врахування заборгованість по процентам та неустойці. Таким чином, фактично відповідальність позичальника в т.ч. і поручителя була збільшено окрім наявних зобов'язань по основному кредитному договору ще на 56386,90 доларів США шляхом внесення вищевказаних змін. 30.12.2008 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2 було укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору. Відповідно до умов даного додаткового договору, останній вносить зміни, зокрема, п.2.1.1. викласти Графік Платежів (Додаток №1 ) в новій редакції. Згідно нового Графіку Платежів процентна ставка встановлюється в розмірі 12.99% річних починаючи з 30.12.2008 року. Також, даним додатковим договором, було збільшено розмір відповідальності в разі порушення позичальником будь-яких зобов'язань встановлених умовами кредитного договору шляхом підвищення фіксованої процентної ставки на + 4% (п.2.1.4 Договору). Відповідно до п.7.2 Договору поруки зміни та доповнення до цього договору вважаються його невід'ємною частиною, якщо вони укладені у письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими представниками сторін. Всі вищезазначені зміни до кредитного договору, що в свою чергу збільшують розмір відповідальності як боржника так і поручителя не були погоджені з поручителем, про що свідчить відсутність будь-яких додаткових договорів до договору поруки. Тобто, підставою для припинення поруки є зміна основного зобов'язання, що спричиняє збільшення відповідальності поручителя, без його згоди. Як випливає із ч. 1 ст. 559 ЦК України поручитель не залишається зобов'язаним навіть на початкових умовах. Відповідної згоди на зміну зобов'язання позивач не надавав, що підтверджується відсутністю як відповідних листів до Банку, так і відсутністю додаткових угод про внесення змін до договору поруки, а тому договір поруки слід вважати припиненим з 24.06.2008 року (з моменту першого збільшення обсягу відповідальності). Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав вимоги позову, дав пояснення аналогічні з викладеними в ній та просив суд позов задоволити.

Представник відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_5 в судове засідання призначене на 13.01.2016 року не зявилась, надала суду заяву в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, пояснення дані в минулому судовому засіданні підтримала, вимоги позову не визнала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про розгляд справи повідомлялась завчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Суд, вирішив справу розглянути у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд прийшов до переконання в тому, що позов обґрунтований, підставний та підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 30 серпня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП ОСОБА_3», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № МL-В00/264/2006, за яким позичальник отримав кредит в сумі 63620 доларів США, для придбання нерухомого майна, строком до 29.08.2024 року зі сплатою 11,99 % річних за користування коштами (fidr + 4.49 %).

В забезпечення виконання Кредитного договору між ОСОБА_1 та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір поруки №СR-В00/264/2006 від 30.08.2006 року.

Пунктом 2.1 зазначеного договору встановлено, що боржник зобов'язаний сплатити всі боргові зобовязання за кредитним довогором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку як встановлено у кредитному договорі, а також визначено боргові зобов'язання які забезпечуються договором поруки, зокрема, щодо повернення кредитних коштів в сумі 63620 доларів США в термін до 29.08.2024року. Пунктом 7.2 договору поруки визначено, що зміни та доповнення до цього договору вважаються його невід'ємною частиною, якщо вони укладені у письмовій формі та підписані сторонами. .

Кредитний договір який забезпечує договір поруки є Кредитний договір №МL-В00/264/2006 від 30.08.2006 року.

24.06.2008 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2 було укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору.

Відповідно до умов додаткового договору ТОВ «ОТП Факторинг Україна»внесло зміни до кредитного договору, зокрема, п. 1.9.1 Кредитного договору викладено в наступній редакції: «1.9.1 незважаючи на інші положення цього Договору, банк має право вимагати достроково виконання Боргових зобовязань в цілому, або у визначеній Банком частині у випадку невиконання чи неналежне виконання ОСОБА_2 (боржником) умов кредитних договорів: №CNL -В00/075/2007 від 20.04.2007 року; №CNL-В00/153/2007 від 07.08.2007 року, №МL-В00/115/2008 від 24.06.2008 року. Таким чином, до загальної відповідальності позичальника по кредитному договору МL-В00/264/2006 від 30.08.2006 року було приєднано ще 3 кредитні договори, укладені між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2.

Загальна сума вимог за тілом кредиту по даним кредитним договорам склала 56386,90 доларів США, без врахування заборгованість по процентам та неустойці, а саме №CNL-В00/075/2007 від 20.04.2007 року - 25133,28 доларів США; №CNL-В00/153/2007 від 07.08.2007 року - 11963,19 доларів США; №МL-В00/115/2008 від 24.06.2008 року - 19290,43 доларів США. Всього заборгованість склала.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, що врегульовані нормами Книги п'ятої, загальними положеннями про зобов'язання ЦК України, зокрема, щодо договірних зобов'язань, забезпечення виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 547 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржником та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. 1,2 ст. 553 ЦК України).

Поручитель, за змістом указаних норм матеріального права, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, проте є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором.

Відповідно до ч. 1ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі : підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для припинення поруки є сукупність двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобовязання про дострокове повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Відповідну Правову позицію висловлено 21 жовтня 2015 року Верховним судом України в справі №6-1161цс15.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, зобов'язання, що виникли з договору поруки №СR-В00/264/2006 від 30.08.2006 року, є припиненими з підстав зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, що є підставою для задоволення позову на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В позовній заяві позивач просить суд судовий збір стягнути з відповідача ОСОБА_2, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 гривень за подання позову та 121,80 гривень судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 526, 546, 547, 553, 554, 559 ЦК України , ст. ст. 3, 15, 60, 88, 209, 221-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати договір поруки №СR-В00/264/2006 від 30.08.2006 року укладений між АКІБ «ОСОБА_3 Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП ОСОБА_3», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 припиненим починаючи з 24.06.2008 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243,60 гривень за подання позову та 121,80 гривень судового збору за подання заяви про забезпечення позову

Рішення набирає законної сили, якщо протягом десяти днів з дня його проголошення не було подано апеляційну скаргу.

СУДДЯ: