Провадження номер 2/741/642/16
Єдиний унікальний номер 741/1588/16
РІШЕННЯ

іменем України

26 грудня 2016 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що житловий будинок по вул. Суворова, 33, у с. Криниця Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів, тобто станом на 15.04.1991 року у житловому будинку були зареєстровані та проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_4. 13 березня 2005 року помер ОСОБА_5 На момент його смерті з ним проживала його дружина ОСОБА_4 02 лютого 2015 року померла ОСОБА_4 Позивач є спадкоємцем ОСОБА_4 пятої черги за законом. Спадщину він прийняв подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Коли позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок, то отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Саме тому ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання за ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позовної заяви, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача, Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області, у судове засідання не зявився. Сільський голова направив до суду заяву, у якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу розглянути без участі представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що домоволодіння, розташоване за адресою: вул. Суворова, 33, у с. Криниця Носівського району Чернігівської області відноситься до типу колгоспного двору, станом на 15.04.1991 зареєстрованими у ньому значаться ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується довідкою виконкому Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області №1313 від 10 серпня 2015 року (а. с. 14).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ розяснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як членам колишнього колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку № 33 по вул. Суворова у с. Криниця Носівського району Чернігівської області.

13 березня 2005 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 6). На момент його смерті з ним була зареєстрована та постійно проживала його дружина ОСОБА_4, що підтверджується довідкою Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області №2146 від 06 грудня 2016 року (а. с. 15) та копією свідоцтва про одруження ОСОБА_6 з ОСОБА_8 (а. с. 7).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка та в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

02 лютого 2015 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 5).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Із копії спадкової справи після смерті №75/2015 убачається, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 як спадкоємець пятої черги за законом, отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 62-85).

У судовому засіданні встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1103/02-31 від 06 грудня 2016 року (а. с. 56).

У судовому засіданні встановлено, що правовстановлюючий документ на спадковий будинок не було виготовлено.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Матеріали цивільної справи підтверджують, що на будинок № 33 по вул. Суворова у с. Криниця Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 21-23).

Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість житлового будинку №33 по вул. Суворова у с. Криниця Носівського району Чернігівської області становить 21680 грн. (а. с. 26-55).

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 197, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 02 лютого 2015 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у с. Криниця Носівського району Чернігівської області по вул. Суворова, 33, який складається з власне жилого будинку «А», веранди «а», сараю «Б», сараю «б», сараю «Ж», літньої кухні «В», гаража «Г», сараю «Д», погреба «П», криниці «К», загальною площею 58,1 кв. м житловою площею 23,3 кв. м, ринковою вартістю 21680 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий