Справа № 459/1926/16 Головуючий у 1 інстанції: Головко А.М.
Провадження № 22-ц/783/5748/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2,

представника ДП «Львіввугілля» - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 19 липня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою про зміну подальшого порядку і способу виконання рішення Червоноградського міського суду від 20.05.2002 року по справі № 2-813, про зобовязання ДП «Львіввугілля» забезпечити житлом ізольованою квартирою сімю ОСОБА_4, яка складається з чотирьох осіб: дружини, ОСОБА_6, сина, ОСОБА_2, доньки, ОСОБА_7, згідно норм встановлених житловим законодавством, шляхом стягнення з ДП «Львіввугілля» на користь ОСОБА_4 вартість житла в сумі 655 200 грн.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_2 та Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в апеляційній скарзі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання задоволити.

ОСОБА_2 зазначає про те, що в матеріалах справи достатньо доказів неможливості виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20.05.2002 року, шляхом надання ізольованої квартири, а тому єдиним способом виконання даного рішення є заміна способу виконання рішення відповідно до норм ст. 373 ЦПК України, яку суд першої інстанції не застосував посилаючись на нереальність такої зміни та неконкретність визначення квартири і її вартості.

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області зазначає, що на виконанні тривалий період часу перебуває виконавчий лист № 2-813, виданий Червоноградським міським судом 21.06.2002 року про зобовязання ДП «Львіввугілля» забезпечити житлом ізольованою квартирою сімю ОСОБА_2 Проте, судове рішення не виконується через відсутність житла у боржника і через неможливість протягом тривалого часу надати сімї стягувача квартиру, вважає за доцільне визначити грошову компенсацію за належне для отримання житлове приміщення, яка згідно листа субєкта оціночної діяльності становить 655 200 грн. А тому, слід змінити подальший порядок і спосіб виконання рішення Червоноградського міського суду від 20.05.2002 року по справі № 2-813, про зобовязання ДП «Львіввугілля» забезпечити житлом ізольованою квартирою сімю ОСОБА_2, згідно норм встановлених житловим законодавством, шляхом стягнення з ДП «Львіввугілля» на користь ОСОБА_4 вартість житла в сумі 655 200 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ДП «Львіввугілля» ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов»язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов»язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст. 36 зазначеного Закону за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно зі ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналіз наведених положень правових норм свідчить, зокрема, що зміна способу виконання рішення може застосовуватися лише у виняткових випадках, а щодо майна, присудженого за рішенням суду, у разі його відсутності в натурі.

Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання, суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 373 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження дає підстави дійти висновку, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлений ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

З копії виконавчого листа № 2-813/2002, виданого 21.06.2002 року Червоноградським місцевим судом Львівської області, вбачається, що рішенням Червоноградського місцевого суду Львівської області від 20 травня 2002 року зобовязано ДВАТ шахту «Межирічанська» забезпечити житлом ізольованою квартирою сімю ОСОБА_4, яка складається з чотирьох осіб: дружини, ОСОБА_6, сина, ОСОБА_2, доньки, ОСОБА_7, згідно норм встановлених житловим законодавством.

Рішення Червоноградського місцевого суду Львівської області від 20.05.2002 року не виконується протягом тривалого часу.

Виконавчий лист було предявлено до примусового виконання у відділ ДВС Сокальського РУЮ і 17.02.2016 року старшим державним виконавцем цього відділу ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Із копії постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження від 19.02.2016 року вбачається, що матеріали виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-813 виданого 21.06.2002 року Червоноградським міським судом було передано у відділ ПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області.

25.02.2016 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області прийнято до виконання зазначене виконавче провадження, про що винесено постанову від 25.02.2016 року.

29.02.2016 року за вих.№ 09.01-45/В4-1824 начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби на адресу боржника, ДП «Львіввугілля», направлено вимогу про необхідність виконання рішення суду у семиденний строк з дня отримання вказаної вимоги.

Як вбачається із копії листа від 12.03.2016 року №38-3/180, ВП шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» повідомила ВПВР УДВС про неможливість виконання рішення суду, оскільки будівництво житла підприємством не проводиться.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який відмовляючи у задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення Червоноградського міського суду від 20.05.2002 року, виходив з того, що запропонований спосіб виконання рішення суду , а саме, стягнення із боржника грошової суми, буде виходити за межі заявлених позовних вимог, що є неприпустимим на стадії виконання рішення суду, оскільки ст. 373 ЦПК України передбачає заходи, спрямовані на безумовне виконання рішення суду, що набрало законної сили, а не на зміну його змісту чи суті..

Крім цього, відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції також вірно взяв до уваги, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20.05.2002 року зобовязано забезпечити житлом позивача та його сімю, а не передати таку їм у власність, а зміна способу виконання рішення суду в запропонованому старшим державним виконавцем варіанті, а саме, стягнення з боржника грошових кошти в сумі, що є вартістю житла, фактично призведе до зміни рішення суду по суті, до зміни способу захисту, передбаченого ст.16 ЦК України, а також надасть можливість стягувачу придбати у власність житло, а отже, стати одноособовим власником квартири.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала судді постановлена з додержанням вимог закону, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги ОСОБА_4, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області - відхилити.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_8