Справа № 604/1134/16-ц
Провадження № 2/604/542/16
У х в а л а

09 грудня 2016 року

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сидорак Г.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Одночасно в прохальній частині вказаної позовної заяви позивачем ставиться вимога про про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2, жителю ІНФОРМАЦІЯ_1 і знаходяться у нього або в інших осіб в межах суми боргу в розмірі 637 400 гривень.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ознайомившись із змістом даної заяви, суд вважає, що вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, оскільки:

- всупереч п. 1 ч. 2 ст. 151 ЦПК України не зазначено причин, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, тобто тих обставин, які б указували на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду;

- зазначаючи вид забезпечення позову, який позивач просить суд застосувати, в порушення вимог п. 2 ч 2 ст. 151 ЦПК України, не обгрунтовано необхідності застосування саме цих видів забезпечення позову;

- позивачем не конкретизовано майно відповідача, на яке слід накласти арешт, а саме не зазначено банківські установи та їх реквізити, в яких відповідач має свої рахунки, а також номери рахунків, на яких можуть знаходитись грошові кошти відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені відомості потрібні для забезпечення позову.

Відсутність зазначених відомостей позбавляє суд дійти висновку про наявність того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, заявником не сплачено судовий збір, відповідно до ставок, передбачених у статті 4 Закону України «Про судовий збір», що становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (275,60 грн).

На підставі вище наведеного, враховуючи те, що заява про забезпечення позову подано без додержання вимог чинного законодавства приходжу до висновку, що вказана заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення та підлягає поверненню заявнику, як це передбачено частиною 8 статті 153 ЦПК України.

Керуючись п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - повернути заявнику.

Повернення заяви про забезпечення позову, не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які є підставою повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Сидорак Г.Б.