22-ц/775/220/2016(м)
Категорія 2 Головуючий у 1 інстанції Пантелєєв Д.Г.
Доповідач Ткаченко Т.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Песоцької Л.І., Мальцевої Є.Є.

секретар - -ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі матеріали позову ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про визнання недійсним рішення та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 лютого 2016 року,

В с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до Маріупольської міської ради (далі ММР) про визнання недійсним рішення Маріупольської міської ради про передачу у власність земельної ділянки та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_3

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області позовну заяву ОСОБА_2 до ММР про визнання недійсним рішення та скасування його державної реєстрації зі всіма додатками до неї повернуті позивачеві для подання до відповідного суду за підсудністю.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 лютого 2016 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема зазначає, що оспорюваним рішенням органу місцевого самоврядування було передано у власність земельну ділянку на підставі підробленого документа, що дозволило іншій особі отримати Державний акт про право власності на земельну ділянку. Земельна ділянка є нерухомим майном, а отже спір виник з приводу нерухомого майна, який предявляється за місцезнаходженням майна.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності представника відповідача ММР, яка належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, телефонограмою, про що свідчить запис в книзі телефонограм апеляційного суду за № 328 (а.с.17,18).

Заслухавши суддю доповідача, пояснення позивачки, яка просила ухвалу суду скасувати, справу повернути до суду, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді скасуванню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачу для подання до відповідного суду за підсудністю, суд прийшов до висновку, що позивачем порушені правила територіальної підсудності, оскільки позивачкою не оспорюється право на нерухоме майно, а оспорюються правовстановлюючі документи та рішення на підставі якого вони були видані, що не потребує здійснення будь-яких процесуальних дій за місцезнаходженням спірного майна, знаходження доказів за даним предметом спору не повязане з місцезнаходженням цього майна, а тому не є спором, який виник з приводу нерухомого майна в розумінні статті 114 Цивільного процесуального кодексу України.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають справи в порядку цивільного судочинства про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У частинах 2, 3 зазначеної статті визначено, що законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до глави 1 розділу Ш ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються судами першої інстанції: районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Так, ст.109 ЦПК України визначено підсудність за місцем знаходження відповідача.

Для окремої категорії справ встановлена підсудність за вибором позивача (ст.110 ЦПК України).

Статтями 108, 111 та 113 вказаного розділу ЦПК України визначена підсудність для окремих категорій справ.

Крім того, згідно ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

З позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що нею заявлений позов про визнання недійсним рішення ММР про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки для ведення садівництва та скасування державного акту на зазначену земельну ділянку, виданого на імя останнього, виключив його з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначала про те, що членство в садівничому товариству було переоформлене з її чоловіка на неї, вона користувалась спірною земельною ділянкою, а після смерті останнього, ОСОБА_3, син її чоловіка, перешкоджав їй в користуванні земельною ділянкою. В подальшому їй стало відомо, що ОСОБА_3 незаконно приватизував спірну земельну ділянку.

За таких обставин, позов стосується прав окремих громадян на отримання у власність земельної ділянки, а тому спір існує щодо індивідуального права громадянина і підлягає розгляду у цивільному провадженні за місцезнаходженням спірної земельної ділянки.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав» передбачає, що у випадках, коли вимоги повязуються з визнанням права на земельну ділянку, встановленням порядку користування земельною ділянкою чи усуненням перешкод у цьому, іншими вимогами з приводу земельної ділянки чи розташованої на ній нерухомості, зокрема про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням земельного законодавства, суди обовязково застосовують правила про виключну підсудність (ст.114 ЦПК).

В п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2011 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснено, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Разом з тим суд не застосував зазначені положення закону, дійшовши помилкового висновку про те, що справа має розглядатись за місцем знаходження відповідача ММР.

Оскільки судом порушені норми процесуального права, відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню з передачею питання щодо відкриття провадження у справі у відповідності до норм діючого законодавства на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст..307, п.3 ч.1 ст.312, ст. ст. 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 лютого 2016 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.Б.Ткаченко

Судді Л.І.Песоцька

ОСОБА_4