Справа №463/616/16-ц
Провадження №2/463/914/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Грицка Р.Р.,

при секретарі Заверуха О.Б.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності,

в с т а н о в и в :

позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання за ними права власності за набувальною давністю на ? частину квартири № 6 в будинку № 14 на вул.Чехова в м.Львові.

Свої вимоги мотивують тим, що на підставі свідоцтва про право власності від 23.10.1996 року, вказана квартира належить на праві спільної власності їм та ОСОБА_6 Однак, ОСОБА_6 померла 05.05.1998 року, і спадщину, яка відкрилася після її смерті ніхто не прийняв, оскільки на той час діяв ЦК УРСР 1963 року, який не допускав можливості прийняття спадщини єдиною живою родичкою покійної племінницею ОСОБА_1, так як не відносив її до жодного кола спадкоємців. В той же час, усі вони після смерті ОСОБА_6 продовжували проживати в квартирі та здійснювати права співвласників цієї квартири по даний час, а відтак в силу положень нового цивільного законодавства, оскільки більше як 10 років постійно добросовісно та відкрито користуються частиною квартири, що належала покійній, а тому вважають, що набули на неї право власності за набувальною давністю. При цьому, виходячи із рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, вважають, що покійній на момент смерті належала саме ? частина квартири. А тому просять позов задоволити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивачів ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з аналогічних підстав.

Відповідач ОСОБА_5 міська рада про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, явку свого представника не забезпечила повторно, причин неявки суду не повідомила, заперечень щодо позову суду не подала.

А тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивачі не заперечують проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивачів, допитавши свідка, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд позов задовольняє з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з свідоцтвом про право власності від 23.10.1996 року (а.с.15)АДРЕСА_1 в будинку № 14 на вул.Чехова в м.Львові, загальною площею 78,4 м.кв., з коморою площею 20,0 м.кв., перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Як вбачається з свідоцтва про смерть (а.с.23), ОСОБА_6 померла 05.05.1998 року.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно, а саме частину квартири № 6 в будинку № 14 на вул.Чехова в м.Львові, яка становила ? ідеальну частину від усієї квартири виходячи із принципу рівності учасників права спільної власності закріпленого ст.112 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини.

Однак, в ході судового розгляду встановлено, і вказані обставини підтверджуються відповіддю на запит суду від 12.04.2016 року Львівського державного нотаріального архіву, після смерті ОСОБА_6 спадкова справа не заводилася, із заявами про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався.

Як пояснила в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, вона як племінниця ОСОБА_6, після її смерті спадщину не мала можливості прийняти, так як відповідно до діючого на той час цивільного законодавства не відносилася до жодної із черг спадкоємців за законом. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_6 не було, а тому спадщину ніхто не прийняв.

Одночасно судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 і по даний час позивачі проживають та зареєстровані в квартирі № 6 будинку № 14 на вул.Чехова в м.Львові, що підтверджується довідкою ЛКП «Господар» (а.с.16), будинковою книгою (а.с.18-20).

Крім цього, як вбачається із квитанцій (а.с.34-113), на протязі останніх десяти років позивачі несли витрати по утриманню всієї квартири, користуючись житлово-комунальними послугами, оплачували їх в повному розмірі. Згідно з довідкою ЛКП «Господар» від 21.01.2016 року (а.с.17), заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у них відсутня.

Крім цього, допитана в якості свідка ОСОБА_8 суду показала, що є доброю знайомою ОСОБА_1, з якою товаришує із шкільних років, часто буває у неї вдома в квартирі № 6 будинку № 14 на вул.Чехова в м.Львові, а тому їй відомо, що подруга там проживає із своєю сімєю, її тітка ОСОБА_6 померла в кінці 90-их років, і спадкоємців після її смерті не було, оскільки позивач була єдиною родичкою на той час.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, введеного в дію з 01.01.2004 року, визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Пунктом 8 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачі, починаючи з 1998 року і по даний час відкрито, безперервно володіють нерухомим майном квартирою № 6 в будинку № 14 на вул.Чехова в м.Львові, в тому числі і ? ідеальною частиною цієї квартири, що відповідає обєму права власності покійної ОСОБА_6 в квартирі на момент її смерті. Майном покійної ОСОБА_6 заволоділи добросовісно, оскільки не маючи підстав для прийняття спадщини після її смерті, фактично з моменту її смерті заволоділи цим майном та протягом тривалого періоду реалізовували права власників на це майно, безперешкодно користуючись ним та несучи витрати по його утриманню. При цьому, спірне нерухоме майно у спадщину ніким не прийнято після смерті власника, у встановленому законом порядку відумерлим не визнавалося, орган місцевого самоврядування жодних претензій щодо правомірності володіння позивачами цим майно не висував, не повідомив про такі в судовому засіданні. А тому суд вважає, що позивачі набули право власності на вказану квартиру в порядку набувальної давності, у звязку із чим позов слід задоволити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 задоволити.

Визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 право власності за набувальною давністю на ? частину квартири № 6 в будинку № 14 на вул.Чехова в м.Львові, що належала на праві власності ОСОБА_6, яка померла 05 травня 1998 року.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання заяви про його перегляд.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Грицко Р.Р.