АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 2003/2-о-9/2011 Головуючий 1 інстанції Павлюченко С.В.
Провадження № 22ц/790/7471/16 Доповідач: Коваленко І.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Бездітко В.М., Овсяннікової А.І.,

при секретарі Калюжній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2011 року по справі за заявою Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області про визнання спадщини відумерлою,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2011 року Криштопівська сільська рада Близнюківського району Харківської області звернулася до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.

В обґрунтування заяви посилалась на те, що 09 березня 2002 року помер ОСОБА_2, після смерті якого залишилася спадщина, а саме, сертифікат на право власності на земельну частку (пай) ХР №0202674 балансовою вартістю 23 252 грн., площею 7,45 умовних кадастрових га. Заповіту ОСОБА_2 не залишав, відомостями про оформлення спадщини сільська рада не володіє.

В звязку з цим просила суд визнати спадщину відумерлою на сертифікат на право власності на земельну частку (пай) ХР №0202674 балансовою вартістю 23 252 грн., площею 7,45 умовних кадастрових га.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2011 року заяву задоволено. Визнано спадщину після померлого 09 березня 2002 року ОСОБА_2 відумерлою, передано право на земельну частку (пай) ХР №0202674, площею 7,45 умовних кадастрових га, розташовану на території Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області Криштопівській сільській раді Близнюківського району Харківської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Криштопівській сільській раді Близнюківського району Харківської області про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_2, померлого 05 березня 2002 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі; вказує, що він хоч і не є стороною у справі, проте оскаржуваним рішенням зачіпаються його права та законні інтереси, оскільки він є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 05 березня 2002 року. Так, апелянт зазначає, що спадкоємцем майна ОСОБА_2, померлого 05 березня 2002 року, був брат останнього, його батько, ОСОБА_3, який прийняв спадщину фактично на підставі п.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. 22 жовтня 2011 року ОСОБА_3 помер, спадкоємцем майна померлого є він, як син спадкодавця. 09 червня 2012 року приватним нотаріусом видано йому свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) ХР №0202674, площею 7,45 умовних кадастрових га, розташовану на території Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, яка належала померлому ОСОБА_3. Оформити спадщину він не зміг через наявність рішення суду про визнання спадщини відумерлою.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи заяву про визнання спадщини відумерлою суд першої інстанції виходив з того, що спадкоємці за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 05 березня 2002 року, відсутні.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Виходячи зі змісту положень даної статті, особи, які не брали участі у розгляді справи але звертаються з апеляційною скаргою, оскільки вважають, що суд вирішив питання про їх права та обв'язки, повинні довести, а апеляційний суд повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати до суду апеляційної інстанції всі наявні в них докази на підтвердження порушення їх прав.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 09 березня 2002 року помер ОСОБА_2 (а.с.14).

З відповіді Близнюківської державної нотаріальної контори від 10 лютого 2011 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2, який помер 09 березня 2002 року, який проживав на території Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, не заводилась (а.с.15).

Спадковим майном є земельна частка (пай) ХР №0202674, площею 7,45 умовних кадастрових га, розташовану на території Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, правила книги шостої ЦК України «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила ст. 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після померлого 09 березня 2002 року ОСОБА_2, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994, № 18/5, що діяла на час відкриття спадщини після померлого 09 березня 2002 року ОСОБА_2, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Матеріали справи свідчать, що спадщину після смерті ОСОБА_2, у вигляді земельної частки (пай) ХР №0202674, площею 7,45 умовних кадастрових га, розташовану на території Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, прийняв брат спадкодавця, ОСОБА_3, на підставі п.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. Крім того, довідкою Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області від 09 березня 2002 року підтверджується, що ОСОБА_3 похоронив за свій рахунок свого брата, ОСОБА_2, який помер 05 березня 2002 року (а.с.41).

22 жовтня 2011 року ОСОБА_3 помер (а.с.40). Предметом спадщини є земельна частка (пай) ХР №0202674, площею 7,45 умовних кадастрових га, розташовану на території Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3, померлого 22 жовтня 2011 року та спадкоємцем останнього за законом (а.с.35-36).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

З урахуванням вищевказаного, суд першої інстанції передчасно дійшов до висновку про визнання спадщини відумерлою, не перевіривши належним чином наявність усіх спадкоємців після смерті ОСОБА_2, померлого 05 березня 2002 року.

За наявності спадкоємців за законом, які прийняли спадщину, заява про визнання спадщини відумерлою відповідно до ст. 1277 ЦК України задоволенню не підлягає.

Рішення суду про визнання спадщини відумерлою порушує права ОСОБА_1 як спадкоємця за законом, так як його наявність позбавляє його можливості оформити у встановленому порядку свої права на спадкове майно, користуватися та розпоряджатися ним.

За викладених обставин, ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову Криштопівській сільській раді Близнюківського району Харківської області про визнання спадщини відумерлою.

На підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2011 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді