Ухвала

іменем україни

17 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Кафідової О.В., Савченко В.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Донецької області від 02 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору між банком та ОСОБА_4 від 22 червня 2007 року № GOAWAN02000046, останній отримав кредит в розмірі 59 262,52 грн на термін до 22 червня 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

Договором передбачено повернення кредиту щомісяця, зі сплатою заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витрати згідно з умовами кредитного договору.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором, станом на 15 травня 2015 року утворилася заборгованість: за тілом кредиту в розмірі 37 170,64 грн, за відсотками за користування кредитом - 56 661,25 грн, за комісією за користування кредитом - 2 417,76 грн та пенею за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 119 828,23 грн, а всього заборгованість на суму 216 078,48 грн, яку позивач просив стягнути на його користь з відповідача.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2016 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 02 березня 2016 року рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2016 року скасовано.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № GOAWAN02000046 від 22 червня 2007 року за кредитом в розмірі 37 170,64 гривень; за відсотками за користування кредитом в розмірі 56 661,25 гривень; по комісії за користування кредитом в розмірі 2 417,76 гривень; пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 119 828,83 гривень, а всього 216 078,48 гривень та судовий збір в розмірі 4 537,64 гривень.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Донецької області від 02 березня 2016 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що на виконання вказаного кредитного договору відбулась передача грошей позичальнику ОСОБА_4, який виконував умови вказаного договору шляхом щомісячного погашення поточної заборгованості за тілом кредиту, відсотками, комісією та іншими платежами, а тому, висновки суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог банку не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду взяла до уваги, що питання справжності підпису у кредитному договорі від 22 червня 2007 року № GOAWAN02000046 та ордері-розпорядженні про надання кредиту від 25 червня 2007 року відповідачем не порушувалось.

Доводи касаційної скарги про те, що банком не було повідомлено боржника про зміну умов кредитного договору та збільшення процентної ставки спростовуються матеріалами справи (копія листа та поштовий реєстр.)

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.В. Кафідова В.О. Савченко