УхвалА

іменем україни

7 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., ЗакропивногоО.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства страхова компанія «Арма» до ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року приватне акціонерне товариство страхова компанія «Арма» (далі - ПрАТ СК «Арма») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 12 лютого 2012 року з вини ОСОБА_4, який управляв належним йому автомобілем «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким управляла його власник ОСОБА_5, що був застрахований у ПрАТ СК «Арма» за договором добровільного страхування транспортного засобу. На виконання умов вказаного договору товариством було виплачено страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 4 122 грн 88 коп.

Оскільки ОСОБА_4 добровільно повернути сплачені кошти відмовляється, ПрАТ СК «Арма» просило суд стягнути з нього на свою користь страхове відшкодування у розмірі 4 122 грн 88 коп, а також 400 грн оплати за проведення автоварознавчого дослідження.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року у задоволенні позову ПрАТ СК «Арма» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПрАТ СК «Арма» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПрАТ СК «Арма» 4 122 грн 88 коп. виплаченого страхового відшкодування. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 511, 636, 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право на пред'явлення вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, і саме він обирає спосіб захисту свого порушеного права.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах № 6-2587цс15 від 23 грудня 2015 року, № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а посилання щодо недоведеності розміру шкоди є безпідставними, оскільки діє презумпція завдавача шкоди і відповідач своїх доводів не довів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Отже, рішення апеляційного суду є законним і обгрунтованим й підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта