АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 673/35/14-ц
Провадження № 22-ц/792/114/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Юзюка О.М.,

суддів: Ярмолюка О.І., Власенка О.В.,

при секретарі: Шевчук Ю.Г.,

з участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №22-ц/792/114/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 7 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_4, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності на 1/2 частину майна в порядку спадкування.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувшись до суду з означеним позовом посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_5, після смерті якої залишилось спадкове майно 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. На час відкриття спадщини вона проживала разом із матір'ю та вважала, що фактично прийняла спадщину, тому не оформляла спадкових прав. Її мати перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 якому, після смерті матері, вона допомагала утримувати будинок та обробляти земельну ділянку. Через деякий час ОСОБА_6 зареєстрував шлюб із ОСОБА_7 і став проживати разом з нею у спірному будинку, після чого її спілкування з ними припинилось. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 помер, а ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_7 У 2013 році їй стало відомо про те, що племінниця ОСОБА_7 - ОСОБА_3 оформляє свої спадкові права на вказаний будинок, тому вона звернулась до

______________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Коваль Ф.І. Категорія № 39

Доповідач - Юзюк О.М.

нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте їй нотаріусом було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я її матері. Вона стверджувала, що хоча реєстрація права власності на нерухоме майно і була здійснена за ОСОБА_6, проте 1/2 частина будинку з надвірними будівлями належала її матері на праві спільної сумісної власності, оскільки будівлі були збудовані в 1973-1976 роках спільно її матір'ю із ОСОБА_6 з яким вона проживала з 1963 року без реєстрації шлюбу, а з 28 січня 1973 року в зареєстрованому шлюбі. Просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері, що складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами та визнати недійсним видане 12 вересня 2013 року приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_3, а також визнати в порядку спадкування за нею право власності на 1/2 частину спірного будинку з надвірними будівлями.

Рішенням Деражнянського районного суду від 7 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погодилася з рішенням, стверджує, що воно ухвалене без належної оцінки доказів, показів свідків, довідки сільської ради, що вона фактично прийняла спадщину і просила рішення скасувати та задовольнити позов.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В силу ст. ст. 10, 60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що спадкові відносини регулюються ЦК, законами України від 2 вересня 1993 року №3425-ХІІ „Про нотаріат", від 23 червня 2005 року №2709-ІV „Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Пунктом 23 цієї постанови передбачено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщин, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

За правилами ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) було передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини;

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до п. 124 чинної на час відкриття спадщини Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріусами УРСР доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книги, квитанції про здані в ломбард речі, технічного паспорту на автомобіль чи мотоцикл або свідоцтва на моточовен чи інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку усіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевикладеного положення п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, ОСОБА_1 не заявляла вимогу про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та після, суд же в силу припису диспозитивності встановленого ст. 11 ЦПК, за межі позовних вимог вийти не може.

Крім того, жодного доказу чи обставин передбачених вищеназваною Інструкцією регулюючою вчинення нотаріальних дій, позивачкою суду не надано і не названо.

Судом також правильно не прийнято до уваги довідку Вовковинецької селищної ради від 2013 року в якій вказано, що ОСОБА_1 вступила у володіння спадковим житлом після смерті ОСОБА_5, оскільки ця довідка видана за спливом більше 30 років після смерті у 1982 році ОСОБА_9, в ній не зазначено про яке майно згадується, фактичною підставою для її видачі стало лише звернення ОСОБА_1, тут відсутнє також документальне джерело на підставі якого вона видана.

Обґрунтовано суд відхилив і покази свідків щодо подій понад тридцятирічної давності, оскільки конкретних і переконливих обставин про прийняття спадщини, достатніх для визнання позову доведеним вони не назвали.

Згідно вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Більше того, на час відкриття спадщини в 1982 році позивачка у спірному будинку прописаною не була, працювала у м. Хмельницькому.

Доказування, згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Місцевий суд правильно визначившись із правовідносинами, повно, всебічно і об'єктивно дослідив докази й ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деражнянського районного суду від 7 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.М. Юзюк