Справа № 172/1056/15-ц
Провадження № 2/172/97/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.08.2016 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Філіппова Є.Є.

секретаря Лукяненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка за відсутності сторін, без фіксації судового засідання технічними засобами, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія"(правонаступник ПАТ "ОСОБА_1 Аваль") до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості 48170грн.97коп.,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ ОСОБА_1 Аваль в особі Дніпропетровської обласної дирекції звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на ті обставини, що 08 серпня 2008 року між ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» правонаступником якого за всіма правами та обовязками є ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №012/77/025, згідно п.1.1 якого ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» зобовязався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 25000,00грн. строком по 07 серпня 2010 року, а ОСОБА_2 прийняла на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 30% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту.

ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, перерахувавши кошти у розмірі 25000,00грн. ОСОБА_2, в той час як ОСОБА_2 не виконала свої зобовязання за кредитним договором і не сплатила проценти за користування кредитом та не здійснила повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту.

Таким чином, станом на 04 серпня 2015 року сума заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» за кредитним договором складає 48170грн.97коп., де: 8737грн.81коп.-заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом-8737грн.81коп., 20267грн.36коп.-заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками -20267грн.36коп., 19165грн.80 коп.-пеня.

Просили суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ«ОСОБА_1 Аваль» заборгованість за кредитним договором №012/77/025 від 08 серпня 2008 року в сумі 48170грн.97коп., витрати по справі покласти на відповідача.

12 травня 2015 року від ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надійшла до суду заява про залучення правонаступника позивача, в обґрунтування якої вказали, що 19 листопада 2015 року між ПАТ«ОСОБА_1 Аваль» та ПАТ «Комерційний ОСОБА_3», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір відступлення права вимоги №114/13 від 19.11.2015 року. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №012/77/025 від 08 серпня 2008 року, що був укладений між ПАТ ««ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 Окрім того, 10 листопада 2015 року між ПАТ «Комерційний ОСОБА_3» та ТОВ «ФК «Позика» відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір відступлення права вимоги №19 К-П від 19 листопада 2015 року. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №012/77/025 від 08 серпня 2008 року, що був укладений між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 Також, 19 листопада 2015 року між ТОВ «ФК «Позика» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір відступлення права вимоги №222/ФК-15 від 19 листопада 2015 року. Відповідно до умов даного Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №012/77/025 від 08 серпня 2008 року, що був укладений між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 На підставі чого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права кредитора до ОСОБА_2 Просили суд залучити до участі у справі правонаступника позивача ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Долучено до матеріалів справи додатки(належним чином завірені копії документів (а.с.48-64).

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про залучення до участі у справі правонаступника по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль" в особі Дніпропетровської обласної дирекції до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості 48 170грн.97 коп. задоволено. Замінено позивача по справі № 172/1056/15-ц Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_1 Аваль" в особі Дніпропетровської обласної дирекції на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія"(а.с.74-75).

01 червня 2016 року відповідачем ОСОБА_2 були подані заперечення на позовну заяву, в обґрунтування якої зазначила, що дану позовну заяву вважає не обґрунтованою, з позовними вимогами не погоджується з наступних підстав. Дійсно між нею та ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» був укладений кредитний договір №012/77/025 від 08 серпня 2008 року. Відповідно до п.1.1 Договору : «Кредитор на положеннях та умовах цього Договору, надає позичальнику кредит у сумі 25000грн.00коп. строком по 07серпня 2010 року із сплатою 30% річних. Свої зобовязання за кредитним договором в розмірі 25000,00грн.нею були виконані в повному обсязі у встановлений строк, про що не заперечує сам позивач. Так як у кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється відповідно до графіку погашення кредиту. Останній платіж ОСОБА_2 повинна була внести 09 серпня 2010 року. Тобто це день коли вона повинна була сплатити черговий платіж, проте не сплатила. Саме цей день вважається днем коли право позивача було порушено, саме з цього дня і необхідно відраховувати строк позовної давності. Однак після зазначеної дати та несплаченого нею чергового платежу позивачем не було направлено до відповідача жодного листа чи повідомлення або будь-якого іншого документу, в якому б повідомлялось про заборгованість яка у неї виникла. Будь-якого спілкування з позивачем відносно даного питання не було. Коли зявилась можливість хоч якось сплачувати грошові кошти за користування відсотками ОСОБА_2 одразу почала це робити. Вносила платежі майже протягом двох років після закінчення терміну дії Договору. Останній платіж було зроблено 17 липня 2012 року. Однак навіть тоді від позивача відповідачка не отримувала жодних повідомлень стосовно даної заборгованості. Не дивлячись на сплив строку позовної давності для звернення до суду у 05.10.2015 році, позивачем було подано дану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Вважає, що позивач не правомірно та незаконно намагається стягнути з неї грошові кошти. Долучила до матеріалів справи постанову Верховного суду України від 19.03.2014 року по справі 6-20цс14, на підтвердження правової позиції судової практики з розгляду аналогічних справ. Тому просила суд прийняти викладені нею доводи та закрити провадження у справі у звязку із спливом строку позовної давності (а.с.84-85).

27 липня 2016 року від ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» надійшли до суду письмові пояснення відносно заперечень ОСОБА_2, в яких вказано, що 08 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» був укладений кредитний договір №012/77/025, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 25 000,00 грн. та взяла на себе обовязок до 07.08.2010 року погасити заборгованість за кредитом, а також сплачувати 30% річних за користування кредитними коштами щомісячними платежами відповідно до графіку погашення заборгованості та не пізніш 15 числа кожного місяця. Згідно п. 9.1 Договору № 012/77/025 від 08.08.2008 року, він чинний до часу повного погашення позичальником заборгованості за кредитом (позичкової заборгованості, процентів за користування кредитом, штрафів та пені).

У своїх запереченнях відповідач ОСОБА_2 визнає, що умови кредитного договору вона не виконала, допустивши виникнення заборгованості за кредитним договором. Вона стверджує, що востаннє вона зробила платіж 17.07.2012 року. При цьому ОСОБА_2 просить про застосування до позовної заяви про стягнення заборгованості загального строку позовної давності, наполягаючи на тому, що він сплив через три роки після настання строку виконання кредитного договору 07.08.2010 року. А в підтвердження своїх доводів надала судову практику по справі №6-20цс14, по якій 19 березня 2014 року Верховний Суд України ухвалив відповідну постанову. Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом та процентів за користування ним, кінцевий строк повернення кредиту-до 07 серпня 2010 року(п.1.1 договору), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів-щомісяця до 15 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості і для процентів за користування кредитом. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 07.08.2010 року. Таким чином, умовами договору погашення заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строк виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Оскільки останній платіж по кредитному договору №012/77/025 був зроблений 17.07.2012 року, загальний строк позовної давності необхідно відраховувати щонайменше від 16.08.2012 року. Крім того, звертали увагу суду на те, що згідно ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки(штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Перебіг позовної давності починається з моменту настання строку виконання зобовязання. Однак, виходячи з того, що право на отримання неустойки кредитор має до повного виконання зобовязання, то стягнення неустойки за період в межах встановленого ст.258 ЦК України річного терміну до звернення в суду з позовом не може вважатись, що неустойка стягнута після спливу позовної давності. Оскільки основне зобовязання відповідачем не було виконане і порушення прав позивача на повернення йому кредитних коштів було триваючим, то позивач має право на утримання неустойки в звязку із порушенням зобовязання, яка повинна бути обрахована за останній рік невиконання основного зобовязання, у межах строку позовної давності за основним зобовязанням. А обовязки за основним зобовязанням тривають згідно п.9.1 Договору, до повного погашення заборгованості. Через те, що на час звернення з позовною заявою про стягнення заборгованості зобовязання за кредитним договором №012/77/025 від 08.08.2008 року виконані не були, вважають, що строк позовної давності на звернення з вимогою про стягнення неустойки(штрафа, пені)не був пропущений. В звязку з викладеним, вважають, що позовна заява про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №012/77/025 від 08.08.2008 року була подана з додержанням строків позовної давності, та вимоги ОСОБА_2 про закриття провадження по справі №172/1056/15-ц не підлягають задоволенню(а.с.144-145).

В судове засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія" за довіреністю, не зявився. Письмово просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує(а.с.143).

Представник ПАТ "ОСОБА_1 Аваль" за довіреністю, не зявився. Письмово просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує(а.с.148).

Відповідачка в судове засідання не зявилася. Письмово просила справу розглядати за її відсутності та закрити провадження у справі у звязку зі спливом строку позовної давності (а.с.153).

На підставі ч.2 ст. 158 та ч.2 ст.197ЦПК України справа слухається у відсутність сторін, без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 серпня 2008 року між ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» правонаступником якого за всіма правами та обовязками є ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №012/77/025, згідно п.1.1 якого ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» зобовязався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 25000,00грн. строком по 07 серпня 2010 року, а ОСОБА_2 прийняла на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 30% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту(а.с.3-5).

Відповідно до укладеного 19.11.2015 року між ПАТ "ОСОБА_1 Аваль" та ПАТ "Комерційний ОСОБА_3 банк" договору відступлення права вимоги №114/13, право грошової вимоги за кредитним договором № 012/77/025 від 08.08.2008 року укладеним між ПАТ "ОСОБА_1 Аваль" та ОСОБА_2 перейшло до ПАТ "Комерційний ОСОБА_3 банк"(а.с.49-54).

Відповідно до укладеного 19.11.2015 року між ПАТ "Комерційний ОСОБА_3 банк" та ТОВ "ФК "Позика" договору відступлення права вимоги №19 К-П, право грошової вимоги за кредитним договором № 012/77/025 від 08.08.2008 року укладеним між ПАТ "ОСОБА_1 Аваль" та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ "ФК "Позика"(а.с.55-57).

Відповідно до укладеного 19.11.2015 року між ТОВ "ФК "Позика" та ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" договору відступлення права вимоги №222/ФК-15, право грошової вимоги за кредитним договором № 012/77/025 від 08.08.2008 року укладеним між ПАТ "ОСОБА_1 Аваль" та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія". На підставі чого ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" набуло право кредитора за вказаним договором(а.с.58-62).

ОСОБА_2 долучені до матеріалів цивільної справи: графік погашення кредиту (Додаток 1 до кредитного договору №012/77/025 від 08.08.2008 року та копії квитанцій про погашення нею заборгованості по кредитному договору №012/77/025 від 08.08.2008 року (а.с.90-127).

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця зазначеного, як кінцевий строк повернення кредиту.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідачка ОСОБА_2 неналежно виконувала умови кредитного договору №012/77/025 від 08.08.2008 року, внаслідок чого має заборгованість в розмірі 48170грн.97коп., яка складається з: 8737грн.81коп.-заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 8737грн.81коп.,20267грн.36коп.-заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 20267грн.36коп., 19165грн.80коп.-пеня (а.с.6-9).

ОСОБА_2 у своїх запереченнях на позовну заяву вказала, що 3-х річний строк позовної давності для захисту майнових інтересів позивача минув. Останній платіж нею було зроблено 17.07.2012 року в розмірі 300грн.00коп., що підтверджується квитанцією(а.с.127). Позивач звернувся до суду з даним позовом після спливу строку позовної давності, який він не просить поновити і не наводить причин поважності пропуску такого строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Саме до цього зводиться правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року справа №6-16цс15, яка відповідно до положень частини першої статті 360-7 ЦПК України, є обов»язковою для всіх судів України.

Отже, в даному випадку слід виходити із загального строку позовної давності у три роки.

При цьому, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що цей строк було ним пропущено з поважних причин.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості 48170грн.97коп., слід відмовити в зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦК України, ст.ст.253, 256-259, 261, 526, 1054 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія" (правонаступник ПАТ "ОСОБА_1 Аваль") до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості 48170грн.97коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської через Васильківський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Філіппов Є.Є.