АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Остапчук Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, Національного банку України про стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А

У травні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про стягнення матеріальної шкоди.

У мотивування вимог посилалися на те, що у грудні 2015 року тимчасовою адміністрацією ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» їм виплачено гарантовані суми по 200 000 грн.

Однак, отримані кошти не відповідають розміру, передбаченому ч. 2 ст. 533 ЦК України

За рішенням суду ОСОБА_2 недоотримав 46 190,21 грн (200 000 грн / 24,5 грн (1 долар США) = 8 163,26 доларів США, 10 048,58 доларів США - 8 163,26 доларів США = 1 885,32 доларів США), а ОСОБА_3 - 83 865,33 грн (200 000 грн / 24,5 грн (1 долар США) = 8 163,26 доларів США, 11 586,34 доларів США - 8 163,26 доларів США = 3 423,08 доларів США).

Зазначені кошти бажають отримати з державного бюджету України на підставі ст. 321, ч. 2 ст. 533, ст. ст. 1173-1174 ЦК України.

З урахуванням наведеного просили суд стягнути з державного бюджету України (Держави) заподіяну матеріальну шкоду Міністерством юстиції України та Національним банком України на користь ОСОБА_2 у розмірі 46 190,21 грн та на користь ОСОБА_3 у розмірі 83 865,33 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, Національного банку України про стягнення матеріальної шкоди залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення на користь позивачів.

Зазначає, що справу розглянуто з порушенням статей 8, 19, 55, 56, 124 Конституції України, статей 321, 328 ЦК України, статей ст. 212-214 ЦПК України.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення поштових відправлень відповідно 08.09.2016 року та ОСОБА_4 06.09.2016 року.

ОСОБА_4, як представник позивачів, направив до суду заяву з проханням справу розглядати без його та позивачів участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника Національного банку України, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції підставно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Судом встановлено, що 29.09.2015 року на виконання до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві надійшов виконавчий лист Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.09.2015 року №401/1057/15-ц про стягнення з ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 11 586,34 доларів США, на підставі якого державним виконавцем 29.09.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48862585.

30.09.2015 року на виконання до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві надійшов виконавчий лист Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.09.2015 року №401/952/15-ц про стягнення з ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 10048,58 доларів США, про що 30.09.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48871646.

29.09.2015 року та 30.09.2015 року державним виконавцем винесено постанови про приєднання виконавчих проваджень №48862585 та №48871646 до зведеного виконавчого провадження №48299553 без використання програмних засобів Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Постановою Національного банку України від 17 вересня 2015 року №612 «Про віднесення ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 року №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», у зв'язку з чим 29.09.2015 року та 30.09.2015 року державним виконавцем винесено постанови про зупинення виконавчих проваджень. (а.с. 7)

Звертаючись до суду з позовними вимогами про відшкодування шкоди на підставі статей 1173-1174, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначали, що у грудні 2015 року тимчасовою адміністрацією ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» їм виплачено гарантовані суми по 200 000 грн, однак отримані кошти не відповідають розміру, передбаченому ч. 2 ст. 533 ЦК України та рішенням суду, а саме, ОСОБА_2 недоотримав 46 190,21 грн (200 000 грн / 24,5 грн (1 долар США) = 8 163,26 доларів США, 10 048,58 доларів США - 8 163,26 доларів США = 1 885,32 доларів США), а ОСОБА_3 - 83 865,33 грн (200 000 грн / 24,5 грн (1 долар США) = 8 163,26 доларів США, 11 586,34 доларів США - 8 163,26 доларів США = 3 423,08 доларів США).

За ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно із ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Мотивуючи підстави відмови в задоволені вимог про відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції зазначив у своєму рішенні, що відповідальність держави у таких випадках визначено главою 11 ЦК України та статтями 1173-1175 ЦК України.

Крім того, відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З позовної заяви вбачається, що між позивачами та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» виникли договірні правовідносини по Договору вкладу грошових коштів і дані правовідносини врегульовані нормами ЦК України.

Рішенням суду з ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» стягнуто кошти на користь позивачів.

Питання примусового виконання судового рішення врегульоване Законом України «Про виконавче провадження».

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI, який набрав чинності 22.03.2012 року, встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами.

В межах свободи дій держави цим Законом визначено захист прав і законних інтересів вкладників банків. Закон не визнаний неконституційним і не скасований.

Позивачі у своїй заяві зазначають, що вони отримали відшкодування, передбачене цим Законом в розмірі по 200 000 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності вимог позивачів про заподіяння їм шкоди органами державної влади та відмови їм в задоволені позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на суть ухваленого рішення не впливають.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2016року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва