У Х В А Л А

Іменем України

Справа № 285/3212/16-ц

провадження № 2/0285/1715/16

21 листопада 2016 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Савицька Л. Й., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1

до ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4

про визначення розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИЛА:

17.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив визначити розмір ідеальних часток на жиле приміщення у гуртожитку, яке знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 62, м. Новоград-Волинський, кімнати 228, 236, житловою площею 38,8 кв.м, загальною площею 62,0 кв. м (далі Жиле приміщення) що належить їм на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності № 11 виданого 08.04.2014 по ? частці за кожною особою.

Подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем сплачений судовий збір по заниженій ціні в сумі 551,21 грн.

Як слідує з доданих до позовної заяви документів, предметом спору є нерухоме майно Жиле приміщення, загальною площею 62 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України, у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна. Зважаючи на те, що позивач не надав суду оцінку вартості нерухомого майна, суд визначає розмір судового збору, що підлягає сплаті.

На момент подачі позову, відповідно до проведеного дослідження, визначення та огляду ринку нерухомості, а також оголошень виставлених на продаж житлових приміщень у місті Новоград-Волинському Житомирської області, ринкова вартість спірного майна за схожою характеристикою, квадратурою, роком побудови та місцем розташування становить від 5500 грн. за 1 кв. м. Відтак, середня вартість Житлового приміщення повинна становити не менше 341 000 грн.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та розяснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням дійсної вартості спірного майна. При цьому вартість майна це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості на момент предявлення позову, і суд не повинен визначати його вартість за відповідними вимогами, оскільки за змістом ст. 80, п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України такий обовязок покладається на позивача.

Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

На думку суду, з урахуванням існуючих ринкових цін, дійсна вартість спірного майна є істотно вищою. Очевидність заниження ціни позову не потребує окремого обґрунтування судом цієї обставини з посиланням на докази. Оцінка правильності визначення ціни позову здійснюється судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Згідно пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01.09.2015 року, встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" встановлено розмір мінімальної заробітної плати в сумі 1378 грн.

З огляду на наведене суд, у відповідності до ч. 2 ст. 80 ЦПК України, визначає позивачу розмір судового збору в сумі 3410 грн., недоплачена сума судового збору в такому разі становитиме 2858 грн. 79 коп.

(номер рахунку 0007, , МФО 811039, код класифікації доходів бюджету 22030101, Отримувач УДКСУ м. Новоград-Волинський, Банк: ГУДКСУ в Житомирській області, призначення платежу - судовий збір).

На думку суду, визначення позивачу розміру судового збору не буде перешкодою йому в доступі до правосуддя, оскільки останній в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред'явлення позову до суду.

Сплата судового збору згідно закону здійснюється через банківські установи чи поштові відділення зв'язку за рахунок платника.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для можливості усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 80, 119-121, 209 ЦПК України, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків терміном пять днів з дня отримання копії цієї ухвали та розяснити, що в іншому випадку його позовна заява може бути визнана неподаною і повернута йому.

Розяснити позивачу, що оригінал квитанції (платіжного доручення) про сплату судового збору має бути поданий безпосередньо до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

Ухвала щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Л. Й. Савицька