Справа № 524/4292/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука, Полтавської області в складі:

головуючого судді Середа А.В.

народних засідателів Макарової Ю.В., Перерви С.Є.

при секретарі Кот А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньої,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім, посилаючись на обставини і підстави викладені в заяві заявник просила суд визнати безвісно відсутнім ОСОБА_2 «16» липня ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2. Початком безвісної відсутності вважати 01 січня 2014 року.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3 заяву свого довірителя підтримала і просила задовольнити, посилаючись на обставини і підстави викладені в заяві.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутності, при вирішенні питання покладались на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, і, оцінюючи все в сукупності вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В відповідності до ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Відповідно до ч. 1 статті 43 Цивільного кодексу України безвісно відсутньою вважається фізична особа, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Закон не повязує можливість визнання фізичної особи безвісно відсутньою з причинами, в звязку з якими вона відсутня в місці постійного проживання, і відсутні відомості про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Цивільний процесуальний кодекс України не обмежує права будь-якого субєкта звертатися до суду із заявою про визнання фізичних осіб безвісно відсутніми. Проте в заяві до суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено, для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою. Це не виключає звернення субєкта з такою заявою, якщо у заявника відсутній свій власний інтерес у поданні заяви. Заявник може метою визнання фізичної особи безвісно відсутньою назвати охорону майна безвісно відсутньої особи. З урахуванням основної мети визнання фізичної особи безвісно відсутньою - охорони майна цієї особи - визнання особи в судовому порядку безвісно відсутньою доцільно ставити щодо осіб, які досягай віку чотирнадцяти років, хоч закон не перешкоджає визнанню безвісно відсутніми і осіб, що не досягли цього віку.

Згідно статті 246 Цивільно-процесуального кодексу України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцем знаходження її майна.

В заяві вказувала, що 05 березня 2007 р. Гагарінським районним судом м. Севастополя було розірвано шлюб між нею, ОСОБА_1 (на той час - ОСОБА_4) ОСОБА_5 та ОСОБА_2. Від шлюбу з ОСОБА_2 вона, ОСОБА_1 має сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія І-ЖС № 149371, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, Україна від 14.05.2004 р. та зроблений відповідний запис № 248.

Після розірвання шлюбу, спочатку вона переїхала з сином проживати до м. Кременчука, а потім в серпні 2013 р. до м. Кременчука переїхав на постійне місце проживання і ОСОБА_2 З серпня 2013 р. по січень 2014 р. ОСОБА_2 проживав за адресою - АДРЕСА_1.

14.02.2014 р. заявник зареєструвала шлюб з ОСОБА_6

29.05.2015 р. шлюб між сторонами був розірваний, останнє підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія І-КЕ № 090190, виданим Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 82.

З січня 2014 р. і до цього часу вона не мала інформації щодо місця перебування ОСОБА_2. Після розірвання шлюбу, їхня спільна дитина - син ОСОБА_7 проживає з заявником і не отримує жодної допомоги від свого батька. вона одна утримує та виховує неповнолітнього сина.

Її звернення до органів внутрішніх справ України з приводу розшуку ОСОБА_2 ніяких результатів не дало.

За даними адресно-довідкового бюро ГУ ДМС України в м. Кременчуці, Дніпропетровській, Івано-Франківській. Рівненській, Чернігівській та Херсонській областях ОСОБА_2 зареєстрованим не значиться.

Враховуючи, що місце перебування її колишнього чоловіка та батька її неповнолітнього сина, який мешкає разом з нею, невідомо більше двох років, постало питання про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім. Так, влітку 2015 р. вона з сином збиралась поїхати на відпочинок за кордон, але зіткнулась з проблемою при оформленні документів на виїзд. Для виїзду за кордон неповнолітніх дітей потрібна згода обох батьків, тобто в даному випадку відсутня згода ОСОБА_2. Надати його письмову згоду не має можливості, оскільки вона не має уявлення про місце його перебування. Таким чином її син до досягнення ним 18 років фактично позбавлений можливості виїхати за кордон як для відпочинку, так і для можливого навчання

Керуючись ст.ст. 14, 57-59, 208, 209, 212-215, 218, 234-235 Цивільно-процесуального Кодексу України, ст. 43 Цивільного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати безвісно відсутнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, останнє відоме місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_5.

Початком безвісної відсутності вважати 01.01.2014 року.

Повний текст рішення буде виготовлений 26.07.2016 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення суду було постановлено без участі особи, яка його оскаржує апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

Народні засідателі: