Справа №345/1356/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2016 року Калуський міськрайонний суд ОСОБА_1 області

в складі: головуючої судді Галущак Л.О.

секретаря Назарчук І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калуш цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Калуської міської ради про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку),-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що 29.10.2014 року померла її мати ОСОБА_3, яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. На день її смерті залишилось спадкове майно домоволодіння та земельна ділянка площею 0,1000 га, яке знаходиться за адресою її проживання.

Після смерті матері, позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою вул. Кобилянської, 11-а в м. Калуші Івано-Франківської області, було відмовлено, мотивуючи відсутністю правовстановлюючих документів на землю.

У зв`язку з цим, позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом й просить визнати за нею право власності на спадкове майно.

В судове засідання представник позивачки не з`явивився, однак подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 померла 29.10.2014 року. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.09.2015 року дана земельна ділянка належала на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі Державного акта від 15.06.2004 року ІФ 051617 , виданого за рішенням органу місцевого самоврядування 29.01.2004 року XVII сесії четвертого демократичного скликання №404 (а.с. 10-12).

У відповідності до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки власником (користувачем) земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою вул. Кобилянської, 11-а в м. Калуші Івано-Франківської області є ОСОБА_3 (а.с. 13).

При житті ОСОБА_3 26.03.2003 року склала заповіт, в якому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла ОСОБА_2 (а.с. 9).

Позивачка в передбачений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на землю (а.с.8).

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.3 даної статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців , який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу , не подав заяву про прийняття спадщини , він вважається таким , що не прийняв її.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що є фактом прийняття спадщини.

Відповідач по справі претензій до спадкового майна не має, також немає спадкоємців, які претендують на обов'язкову частку в спадщині, передбачену ст.1241 ЦК України.

За таких обставин суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на вищезазначене спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1222, 1223, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст.212, 213-215ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити. Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно після смерті 29.10.2014 року матері ОСОБА_3, а саме на земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою по вул. Кобилянської, 11-а в м. Калуші Івано-Франківської області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 10 днів з часу його проголошення.

Головуюча :