У Х В А Л А

6 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року в справі за позовом прокурора Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, треті особи: обласне комунальне підприємство Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Львівське комунальне підприємство «Янів-405», управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна від добросовісного набувача,

в с т а н о в и л а :

Шевченківський районний суд м. Львова рішенням від 18 серпня 2014 року у задоволенні позову прокурора Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради відмовив.

Апеляційний суд Львівської області 17 грудня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 серпня 2014 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов прокурора Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради задовольнив частково: визнав недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, укладений 24 липня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6; скасував державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на зазначене нежитлове приміщення та витребував його від останньої на користь Львівської міської ради; вирішив питання розподілу судових витрат; у задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 13 квітня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Апеляційного суду Львівської області 17 грудня 2015 року залишила без змін.

12 липня 2016 року до Верховного Суду України звернулася

ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, а також з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

До заяви також додано клопотання, у якому ОСОБА_4 просить зупинити виконання ухвалених у справі рішень.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, подана заява в частині перегляду ухвалених у справі рішень з підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші особи, які брали участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень у цивільних справах після їх перегляду в касаційному порядку (частина перша статті 354 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права ‒ при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

У заяві ОСОБА_4 просить переглянути ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року з підстав того, що судом касаційної інстанції неоднаково застосовано статті 58, 59, 60, частину третю статті 213, пункт 3 частини першої статті 214 та пункт 3 частини першої статті 215 ЦПК України щодо оцінки доказів, встановлення обставин справи тощо.

Отже, підстави перегляду зазначеної ухвали не пов'язані ні з перешкоджанням подальшому розгляду справи, ні з порушенням правил підсудності чи встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Ураховуючи наведене, заява ОСОБА_4 в частині перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, не може бути прийнята Верховним Судом України для перегляду у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України, та підлягає поверненню.

Перевіривши доводи заявниці в частині перегляду ухвалених у справі рішень з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи частково позовні вимоги прокурора Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що власником спірного приміщення є територіальна громада

м. Львова в особі Львівської міської ради; майно вибуло з володіння власника поза його волею - на підставі підробленого рішення суду, тому підлягає витребуванню від добросовісного набувача - ОСОБА_4

Обґрунтовуючи свої доводи щодо перегляду ухвалених у справі рішень з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця послалася на ухвалу Верховного Суду України від 16 червня 2010 року постановлену ним, як судом касаційної інстанції, та постанову Верховного Суду України від 11 червня 2014 року.

У наданій для порівняння постанові від 11 червня 2014 року (справа № 6-52цс14) міститься висновок про те, що за змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Порівняння змісту зазначеної постанови Верховного Суду України зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

13 квітня 2016 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеним у вказаній постанові Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвала Верховного Суду України від 16 червня 2010 року не може бути прикладом для перегляду судового рішення суду касаційної інстанції з підстави, визначеної пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, оскільки є рішенням суду касаційної інстанції, ухваленим у порядку касаційного провадження.

З огляду на зазначене вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Ураховуючи викладене, підстав для зупинення виконання ухвалених у справі рішень немає, у задоволенні клопотання ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись статтями 353, 354, 355, 356, 360, 3601 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Заяву ОСОБА_4 в частині перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути заявниці.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом прокурора Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, треті особи: обласне комунальне підприємство Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Львівське комунальне підприємство «Янів-405», управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна від добросовісного набувача за заявою ОСОБА_4 в частині перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

13 квітня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук