Справа № 521/7147/16-ц
Провадження № 2/521/3384/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 травня 2016 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Гуревського В.К.

За секретаря Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визначення часток в праві спільної сумісної власності

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, просила суд визнати укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_5, як покупцями та ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, 1994 р. н., ОСОБА_4, як продавцями, договір купівлі-продажу № 23588 від 23.10.1998 року квартири АДРЕСА_1, зареєстрований на товарній біржі «Одеська товарна біржа» дійсним, та визначити частки в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, яка належить співвласникам ОСОБА_1, ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, на підставі договору купівлі-продажу № 23588 від 23.10.1998 року, зареєстрованого на товарній біржі «Одеська товарна біржа», на момент смерті ОСОБА_5, померлого 05 листопада 2015 року, по ? частці за кожним із співвласників, посилаючись на обґрунтування своїх вимог на такі обставини. Правочин оформлявся на товарній біржі «Одеська товарна біржа» 23.10.1998 року, всіх істотних умов угоди дотримано, договір купівлі-продажу № 23588 позивач зі своїм чоловіком зареєстрували в КП „ОМБТІ та РОН під № 100 стр. 71 книга 263 пр. від 30 жовтня 1998 року. 05 листопада 2015 року ОСОБА_5 помер, у звязку із чим позивач звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті чоловіка, але їй було відмовлено, так як договір не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору. В вищезазначеному договорі в числі учасників правочину є неповнолітні діти, які не можуть бути членами біржі. Крім цього квартира АДРЕСА_2, належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, частки ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_5, у праві власності на вищевказану квартиру не визначені, що також стало на заваді видачі позивачу свідоцтва на спадщину. На сьогоднішній момент позивач проживає в спірній квартирі, сплачує комунальні послуги. Враховуючи, що сторони виконали свої обов'язки за договором, позивач просить визнати у судовому порядку правочин дійсним та визначити частки в праві спільної сумісної власності на квартиру. В позасудовому порядку позивач не може вирішите це питання.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання з'явилися, позов визнали у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених ними письмових доказів.

ОСОБА_1, ОСОБА_5, як покупці, з однієї сторони, та ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, 1994 р. н., ОСОБА_4, як продавці, з другої сторони, уклали договір купівлі-продажу № 23588 від 23.10.1998 року квартири АДРЕСА_1, на товарній біржі «Одеська товарна біржа».

Вищевказана квартира складається з 2-х кімнат житловою площею 25,5 кв. м., загальною площею 43,0 кв. м. та належала ОСОБА_2, ОСОБА_3, , ОСОБА_4 в рівних частках, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 11 березня 1997 року під №3-9370, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» під № кн. 212 пр. стр. 111 під реєстром №100 від 05 квітня 1997 року.

Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу № 23588 від 23.10.1998 року, укладений на товарній біржі «Одеська товарна біржа» без наступного нотаріального посвідчення договору.

Після укладення зазначеного договору сторони повністю виконали всі його умови. Факт передачі покупної ціни продавцям від покупця, ОСОБА_1, ОСОБА_5, підтверджується пунктом 5 умов зазначеного договору № 23588, зареєстрованого на товарній біржі «Одеська товарна біржа», відповідно до якого продавцями отримана сума за відчужувану квартиру.

Підтвердженням виконання сторонами договору є видача покупцеві екземпляру договору, другий екземпляр залишений на збереження на біржі. Оскільки сторонам виданий один екземпляр зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна - спірної квартири, що зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» і наданий суду, квартира продавцями передана покупцям, суд вважає, що до ОСОБА_1, ОСОБА_5 перейшло право власності на спірну квартиру, що додатково підтверджується відміткою на договорі КП «ОМБТІ та РОН» про реєстрацію за ОСОБА_1, ОСОБА_5 права власності на квартиру від 30 жовтня 1998 року під № 100 стр. 71 книга 263 пр. До укладання зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна це житло належало на праві власності відповідачам, тому згідно ст. 225 ЦК УРСР відповідачі, як власники майна, вправі були здійснювати її відчуження.

05 листопада 2015 року ОСОБА_5 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД №433389 від 05 листопада 2015 року, запис №11456, у звязку із чим відкрилась спадщина.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 05 листопада 2015 року, на підставі ст. 1261 ЦК України, є його дружина ОСОБА_1, позивач по справі (відповідно до свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР №494896 від 08 грудня 1961 року, запис №2047).

У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 звернулась до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене майно позивач не отримала, у зв'язку з тим, що договір № 23588 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований Одеською товарною Біржею 23.10.1998 року не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору. В вищезазначеному договорі в числі учасників правочину є неповнолітні діти, які не можуть бути членами біржи, так як згідно ст. 11 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року здатність громадянина своїми діями набувати цивільних прав і створювати для себе цивільні обов'язки (цивільна дієздатність) виникає у повному обсязі з настанням повноліття, тобто після досягнення вісімнадцятирічного віку. Також, в вищезазначеному договорі не зазначені частки, які належать ОСОБА_1, ОСОБА_5, тобто квартира належить на праві спільної сумісної власності, про що свідчить лист нотаріуса від 26 лютого 2016 року за №656/02-14.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу (визначення) частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно із ст. 372 ЦК України, майно, яке знаходиться у праві спільної сумісної власності може бути поділено між співвласниками за згодою між ними. В такому разі частки співвласників передбачаються рівними.

В теперішній час позивач має намір розпорядитися належним майном, тобто квартирою № 30 в будинку № 18 по вул. І. Рабіна у м. Одесі, але нотаріально посвідчити зазначений договір, укладений на товарній біржі «Одеська товарна біржа», позивач не має можливості, оскільки співвласник помер.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ГК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

У звязку з тим, що в судовому засіданні встановлений факт смерті співвласника, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 16, 220, 334, 640 ЦК України, ст. ст. 11, 88, ч. 4 ст. 174, ст. ст. 213, 215 ЦПК України, СУД

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_5, як покупцями та ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, 1994 р. н., ОСОБА_4, як продавцями, договір купівлі-продажу № 23588 від 23.10.1998 року квартири АДРЕСА_1, зареєстрований на товарній біржі «Одеська товарна біржа» - дійсним.

Визначити частки в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, яка належить співвласникам ОСОБА_1, ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, на підставі договору купівлі-продажу № 23588 від 23.10.1998 року, зареєстрованого на товарній біржі «Одеська товарна біржа», на момент смерті ОСОБА_5, померлого 05 листопада 2015 року, по ? частці за кожним із співвласників.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.К.Гуревський