Справа № 285/4389/15-ц
провадження у справі № 2/0285/272/16
16 серпня 2016 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді…………….Савицької Л. Й.
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом Приватного акціонерного товариства «Виробничо-комерційна фірма «Леся»
про стягнення боргу за договором позову
Позивач 01.12.2015 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на його користь кошти за договором позики в сумі 3463,40 грн., суму штрафу в розмірі 1731,70 грн., суму пені 601,21 грн., всього 5 796,31 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до договору позики № 119 від 11 лютого 2015 року передав у власність відповідача, з яким перебував у трудових відносинах, грошові кошти в сумі 5000 грн. строком до 2 лютого 2018 року включно. Відповідно до умов договору у разі припинення трудових відносин з позичальником, які було припинено 10.07.2015 року, сума неповерненого залишку грошових коштів підлягає поверненню протягом двох календарних днів. В порушення взятих на себе зобовязань відповідач грошові кошти не повернув, незважаючи на неодноразові вимоги про погашення боргу.
Сторони в судове засідання не прибули.
Представник позивача надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не прибув. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
11 лютого 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Виробничо-комерційна фірма «Леся» (далі- Підприємство) та ОСОБА_2, найманим працівником (а.с. 6), був укладений договір безпроцентної позики, відповідно до якого ОСОБА_2 позичив у Підприємства 5000 грн. строком на 36 календарних місяців. За прострочення виконання договірних зобов`язань позичальник сплачує пеню, а у разі прострочення понад три дні додатково стягується штраф у розмірі 50 % від несплаченої частини позики.
Факт предання грошових коштів відповідачу підтверджується відомістю про -нарахування коштів № 32 від 13.02.2015 року та плптіжним дорученням № 252 від 12.02.2015 року (а.с. 7,8).
Пунктом 8 Договору передбачено, що у випадку припинення трудових правовідносин між позичальником та позикодавцем, яке відбулося до повернення всієї суми позики, сума неповерненого залишку підлягає обов`язковому поверненню протягом двох календарних днів з моменту звільнення.
Наказом № 85/4-к від 10 липня 2015 року ОСОБА_2, звільнено з роботи 10.07.2015 року за власним бажанням, відповідно до ст.38 КЗпП України (а.с. 5).
У зв`зку з припиненням трудових відносин 10 липня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору № 119 від 11.02.2015 року про погашення боргу частинами з кінцевим терміном сплати - 20 жовтня 2015 року (а.с. 12).
Однак в зазначені строки заборгованість не погашено, жодного платежу не здійснено, тому станом на 30.11.2015 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 5796,31 грн., з яких: сума боргу 3463,40 грн., штраф 1731,70 грн., пеня 601, 21 грн.
Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування ним не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою.
Позичальник, як передбачено ст. 1049 ЦК України, зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
У вказаний в договорі строк ОСОБА_2 борг не повернув, незважаючи на вимогу позивача від 23.10.2015 року.
Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону (ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України).
За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.
З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову до суду.
Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 57-60, 88, 208-209, 212-216, 232, 294, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, - суд
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Л. Й. Савицька