АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

26 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2,

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року

у цивільній справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Альянс Україна» до ОСОБА_1 про стягнення витрат пов'язаних в виплатою страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2015 року Товариство з додатковою відповідальністю «Альянс України» (далі - ТзДВ «Альянс України», Товариство), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, виплаченого за договором майнового страхування, в сумі 9 700 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач через свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне дослідження та оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду, просив рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Зазначав, що судом першої інстанції не взято до уваги, що страховою компанією виплачено страхове відшкодування за проведений відновлювальний ремонт автомобіля, до якого включено витрати, які не пов'язані з ДТП. Судом не враховано, що матеріали справи не містять доказів, що ремонтно-відновлювальні роботи, зазначені в наданих до суду документах, знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку із завданою відповідачем шкодою. Не погоджуючись з визначеним судом розміром матеріальної шкоди, завданої страхувальнику, посилався на те, що внаслідок ДТП були незначні пошкодження переднього бампера та лівого переднього крила, тобі як перелік робіт передбачає не ремонт, а заміну цих деталей. Вказав, що судом не вирішено питання щодо передачі старих деталей відповідачу у зв'язку із задоволенням позову. Крім того вважав, що заявлені вимоги є безпідставними, оскільки відповідальність по відшкодуванню шкоди у даному випадку покладається на М(Т)СБУ.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, з підстав викладених в ній.

Представник позивача ТзДВ «Альянс України» - ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 26 вересня 2014 року, о 10 год. 20 хв., в м. Києві по просп. Героїв Сталінграду, 16-б, з вини ОСОБА_1, сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок чого був пошкоджений автомобіль «Fiat Nuovo Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно довідки ДАІ, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження переднього бамперу, лівого переднього крила, лівого переднього диска.

Згідно звіту від 26.09.2014 року про результати огляду місця події в результаті ДТП транспортний засіб «Fiat Nuovo Doblo» отримав пошкодження передньої частини бампер, ліва фара та переднього лівого крила.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 03.10.2014 року, складеного ТОВ АЕК «Довіра», при огляді транспортного засобу встановлено, що в результаті ДТП «Fiat Nuovo Doblo» отримав наступні пошкодження: крило переднє ліве деформоване по всій довжині серпу колеса, бампер передній (зчіс структурної поверхні пластику, розрив кріплення), підкрилок передній лівий (розрив пластику), фара ліва (зчіс пластику скла у кутовій частині).

У звіті про визначення вартості матеріального збитку, складеного 17.10.2014 року зазначено, що ринкова вартість КТЗ визначена з порівняльним підходом дорівнює 173 638,55 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням зазначення коефіцієнта фізичного зносу становить 9 573,55 грн.

Вартість відновлювального ремонту визначалася за формулою Свр = Ср+См+Сс, де СР (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) - 1137,50 грн., См (вартість необхідних для ремонту матеріалів) - 939,30 грн., Сс (вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту) - 7 496,75 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З матеріалів справи вбачається, що пошкоджений автомобіль відремонтовано.

Згідно рахунку - фактури № СЧ-0000194 від 28.10.2014 року наданого ФОП ОСОБА_5, вартість ремонту становить 9700 грн.

В зазначену суму включено вартість запчастин, а саме: фара передня ліва - 1 400 грн., крило переднє ліве 1 365 грн., бампер передній - 4 500 грн., фарба та матеріали 800 грн. та вартість робіт, а саме: крило переднє ліве зн/вст - 120 грн., крило переднє ліве фарбування - 600 грн., бампер передній зн/вст - 180 грн., бампер передній роз/зіб - 90 грн., фара передня ліва зн/вст - 90 грн., фара передня права зн/вст. - 45 грн., бампер перед фарбування - 375 грн., підбір фарб - 75 грн., підкрилок передній лівий зн/вст - 60 грн.

Ухвалюючи рішення про стягнення суми завданого матеріального збитку з ОСОБА_1 на користь позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для такого стягнення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

З матеріалів справи вбачається, що 06.08.2014 року між ПрАТ «Енергопродукт» та ТзДВ «Альянс Україна» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № MOD 4288, яким було застраховано транспортний засіб «Fiat Nuovo Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності доказів на підтвердження здійснення виплати страхувальникові спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що сума страхового відшкодування, яка відповідно до страхового акту № 2-14 від 05.11.2014 року складає 9700 грн., була виплачена страхувальникові, відповідно до його заяви, шляхом перерахування на рахунок ФОП ОСОБА_5 06 листопада 2014 року.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 вересня 2014 року та у пошкодженні автомобіля марки «Fiat Nuovo Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1, який був застрахований у ТзДВ «Альянс Україна» та те, що страховик здійснив перерахування страхової суми на оплату вартості ремонту автомобіля, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ТДВ «Альянс Україна» має право вимоги до винної особи ОСОБА_1

Посилання відповідача на те, що виплата відбулася не на рахунок власника транспортного засобу, а іншої особи, а саме ОСОБА_5, яка не заявляла до нього жодної вимоги є безпідставними, оскільки останній є фізичною особою підприємцем, який здійснював ремонт транспортного засобу, а згідно наказу ТДВ «Альянс Україна» № 214 призначення платежу зазначене, як страхове відшкодування ПрАТ «Енергопродукт», згідно договору № від 06.08.2014 року, за пошкоджений автомобіль «Fiat Nuovo Doblo», НОМЕР_1, без ПДВ.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі, оскільки на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована в певній страховій компанії, а отже позовні вимоги повинні були заявлятись до М(Т)СБУ, не заслуговують на увагу колегії суддів, з огляду на наступне.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина ч. 2 ст. 14 ЦК України). Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. (правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року).

Разом з цим колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо визначеного розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Fiat Nuovo Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1.

У правовідносинах, що виникають з приводу виконання договору майнового страхування, відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок з відшкодування шкоди не виконала.

Так, у випадку суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна зі сторін набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.

При суброгації до страховика переходить лише частина вимоги страхувальника до заподіювача шкоди, яка дорівнює розміру страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування, в свою чергу, має визначатися за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не вправі вимагати від заподіювача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику з порушенням умов договору страхування.

Доводи апеляційної скарги, щодо невірного визначення розміру завданої шкоди обґрунтовано тим, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між ДТП та заміною фари.

З довідки ДАІ (а.с. 40) вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Fiat Nuovo Doblo» отримав механічні пошкодження переднього бамперу, лівого переднього крила, лівого переднього диска.

Акти огляду автомобіля, наявні у справі, не були складені у день ДТП.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 03.10.2014 року, складеного ТОВ АЕК «Довіра», при огляді транспортного засобу встановлено, що в результаті ДТП «Fiat Nuovo Doblo» отримав наступні пошкодження: крило переднє ліве деформоване по всій довжині серпу колеса, бампер передній (зчіс структурної поверхні пластику, розрив кріплення), підкрилок передній лівий (розрив пластику), фара ліва (зчіс пластику скла у кутовій частині).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що до загальної вартості відновлювальних робіт в рахунок - фактуру № СЧ-0000194 від 28.10.2014 року включено вартість фари передньої лівої - 1400 грн. та вартість робіт по заміні фари передньої лівої зн/вст. - 90 грн.

Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Після роз'яснення сторонам наслідків, передбачених ч. 4 ст. 10 ЦПК України, щодо необхідності надання доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між ДТП та заміною фари, представник позивача своїми правами скористався на власний розсуд, клопотання про призначення автотехнічної експертизи не заявляв.

Враховуючи, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між ДТП та заміною фари, колегія суддів дійшла висновку, що визначаючи розмір матеріального збитку, суд першої інстанції, взявши за основу рахунок - фактуру № СЧ-0000194 від 28.10.2014 року та страховий акт № 2-14 від 05.11.2014 року, не врахував, що до них включено запчастини та вартість робіт, що не пов'язані з ДТП, у розмірі 1490 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо вирішення питання про передачу відповідачу замінених деталей після відновлювального ремонту, оскільки позивач не є особою, яка утримує ці деталі. Оскільки страхувальник не приймав участі у розгляді справи, суд не вправі вирішувати питання про права та обов'язки особи, яка не приймала участі у розгляді справи.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права тощо.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду в частині стягнення матеріального відшкодування у розмірі 1490 грн. (заміна фари передньої лівої + вартість деталі) ґрунтуються на недоведених обставинах, які мають значення для справи та не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення, шляхом зменшення суми матеріального відшкодування, що підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ТзДВ «Альянс Україна» з 9 700,00 грн. до 8 210,00 грн.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року змінити, зменшити розмір витрат стягнутих з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Альянс Україна» з 9 700,00 грн. до 8 210,00 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/1548/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4378/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Камбулов Д.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.