Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., ГончараВ.П., ДербенцевоїТ.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів .

Позовні вимоги мотивовано тим, що він досяг повноліття, проте продовжує навчання на денному відділенні хімічного факультету Московського державного університету імені М.В. Ломоносова, стипендію не отримує, не працює, а тому потребує матеріальної допомоги від батька, відповідача у справі.

Позивач просив стягнути з відповідача аліменти на своє утримання на період навчання в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку останнього.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2014 року й до досягнення ОСОБА_4 23-річного віку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2015 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2015 року змінено.

Зменшено розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, з 1/5 до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, за виключенням канікул у зимовий та літній періоди.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права й порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною 1 ст. 199 СК Українипередбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Вирішуючи спір й задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач зобов'язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині зобов'язання відповідача надавати матеріальну допомогу позивачеві на період його навчання, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з наявності підстав для зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

Доводи касаційноїскаргиОСОБА_5 на увагу не заслуговують й висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2015 року в частині незміненій рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

В.П.Гончар

Т.П.Дербенцева