Справа № 219/3263/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

25 серпня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Полтавець Н.З. при секретареві Дубаніній О.В., за участі заявника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження,

В С Т А Н О В И В :

Керуючись ст.ст. 402-409 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі № 0517/8539/2012, розглянутій 24 грудня 2012 року Єнакієвським міським судом Донецької області, в частині рішення Єнакієвського міського суду Донецької області від 24 грудня 2012 року, в частині рішення Апеляційного суду Донецької області від 1 квітня 2013 року, задовольнити частково.

Відновити втрачене судове провадження в цивільній справі № 0517/8539/2012, яка розглядалась Єнакієвським міським судом Донецької області, заочне рішення якого скасовано апеляційним судом Донецької області 1 квітня 2013 року та ухвалено рішення за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Апеляційного суду Донецької області від 01.04.2013 року по справі № 0517/8539/12 (повний текст) в такій редакції:

Головуючий в 1 інстанції Мірошкін О.І.

Категорія 27 Доповідач Березкіна О.В.

РІШЕННЯ

Іменем України

1 квітня 2013 року місто Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Курило В.П.,

суддів: Березкіної О.В., Будулуци М. С.

при секретарі: Бакунець Я.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 24 грудня 2012 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з неї на його користь суму боргу у розмірі 31 000 доларів США, що еквівалентно 248 620 грн., нараховані на цю суму інфляційні втрати в сумі 1567,37 грн., та відсотки за користування грошима в сумі 338 444 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що між ним та відповідачкою неодноразово укладались договори позики грошових коштів, які своєчасно відповідачкою не були повернуті, тому він просив стягнути з відповідачки суму боргу за розписками та нараховані на ці суми інфляційні втрати та відсотки за користування грошами.

Заочним рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 24 грудня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу - задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 248 620 грн., інфляційні втрати в сумі 1567,37 грн., відсотки за користування грошима в сумі 338 444 грн., а усього 588 631 грн. 37 коп., а також витрати на правову допомогу в сумі 2400 грн. та судові витрати в сумі 3219 грн.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_2 посилається на те, що суд зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, оскільки не перевірив її доводи щодо позики грошей не у позивача, а у іншої особи - ОСОБА_1, який мешкає у Астані, а бізнес має у Москві Позивач викрав у означеної особи розписки про отримання нею грошей у позику і використав проти неї.

В судове засідання ОСОБА_2, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що факт отримання грошових коштів відповідачкою, підтверджений розписками, наданими нею позивачу та показами свідків. Оскільки відповідачка не повернула в строк отримані нею грошові кошти, то вони підлягають стягненню з неї з урахування інфляційних втрат та відсотків за користування грошима.

Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю неможливо погодитись з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 вересня 2011 року ОСОБА_2 надала розписку про отримання нею грошей в сумі 5000 доларів США. 13 вересня 2011 року ОСОБА_2 надала розписку про отримання нею 16 серпня 2011 року 5000 доларів США, 39 серпня 2011 року в сумі 4000 доларів США та 13 вересня 2011 року в сумі 10 000 доларів США, які зобов'язалась повернути через 2 місяці.

31 грудня 2011 року ОСОБА_2 надала розписку про те, що вона позичила у ОСОБА_1 7000 доларів США під 10%, на один місяць.

Як вбачається з розписок від 13 та 19 вересня 2011 року, вони не містять посилання на те, що грошові кошти були позичені саме у позивача.

Проте, цей факт був встановлений судом першої інстанції на підставі показань свідків, а також на підставі матеріалів дослідчої перевірки за фактом звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів з приводу ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань за означеними договорами позики.

З матеріалів дослідчої перевірки вбачається, що відповідачка не заперечувала проти факту запозичення нею грошей у позивача у сумі 31 000 доларів США, проте зазначила, що означені кошти вона повернула ОСОБА_1

У подальшому вона змінила свою позицію та пояснила, що гроші позичала іншій особі, яка є однофамільцем позивача, який викрав у неї розписки.

Проте, такі доводи відповідачки не є обґрунтованими, оскільки із заявою до правоохоронних органів вона не зверталась, та не спростувала факт отримання грошей саме від позивача ОСОБА_1

Відповідно до ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. ОСОБА_2 не спростовувала факт написання саме нею боргових розписок.

Таким чином, наявність на руках у ОСОБА_1 оригіналів розписок про отримання ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 31 000 доларів США свідчать про наявність невиконаного грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача суму боргу у розмірі 31 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на час розгляду справи складає 247 690 грн. ( 100 доларів США= 799,3 грн.)

Висновки суду про нарахування інфляційних втрат на суму боргу не ґрунтуються на законі.

Дійсно, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, індекс інфляції ( індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч.2 статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні.

Таким чином, індекс інфляції не може бути застосований при стягненні грошових коштів, отриманих у іноземній валюті.

Разом з тим, вимоги про стягнення відсотків за користування грошима передбачені нормами цивільного законодавства.

З розписки від 31 грудня 2011 року вбачається, що відповідачка позичила у ОСОБА_1 7000 доларів США під 10%, на один місяць.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню нараховані 10% за користування грошовими коштами у розмірі 7700 доларів США ( 61 523 грн. - по курсу НБУ 7,99 грн. за 1 долар США) по розписці від 31 грудня 2011 року та 5752,80 грн. - проценти за користування грошима за розписками від 13 та 19 вересня 2011 року, розраховані у відповідності до статті 625 ЦК України.

Витрати на правову допомогу у розмірі 2400 грн. стягнуті судом першої інстанції у відповідності до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», оскільки адвокат Ревський Д.В. брав участь у судових засідання згідно протоколів протягом 8 годин 47 хв., що не перебільшує встановлені законом граничні розміри ( 8год. 47 хв. х 458,8 грн.= 3886 грн.)

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права в частині стягнення інфляційних втрат, та невірно проведений розрахунок суми боргу, рішення суду у відповідності до ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. 304, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 24 грудня 2012 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 247 690 грн., проценти за користування грошима у сумі 67 275,80 грн., судові витрати в сумі 3149 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2400 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення рішення апеляційного суду.

Судді:

У відновленні втраченого судового провадження в цивільній справі № 0517/8539/2012, яка розглядалась Єнакієвським міським судом Донецької області, в частині рішення Єнакієвського міського суду Донецької області від 24 грудня 2012 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу відмовити.

Встановити дату складання повного тексту рішення 29 серпня 2016 року.

Рішення у справі № 0517/8539/12 може бути оскаржено лише в частині дій суду щодо відновлення втраченого провадження в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі відсутності сторони протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.З.Полтавець