Справа № 182/1994/16-ц
Провадження № 2/0182/2280/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.09.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шестакової З.С.

при секретарі Пометій Є.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Нікопольської міської ради про визнання права власності на майно, суд -

встановив :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на майно.

Свої вимоги мотивують тим, що їм на праві приватної власності - у рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 лютого 1996 року, виданого Південно-трубним заводом згідно розпорядження реєстраційний № 2141 належить квартира АДРЕСА_1, загальною площею 33,6 кв. м, житловою площею - 17,9 кв. м, що складається з: коридору 1, площею 4,0 кв. м; житлової кімнати 2, площею 17,9 кв. м; кухні 3, площею 7,6 кв. м; ванної 4, площею 3,0 кв. м; вбудованої шафи 5, площею 1,1 кв. м.

Однак правовстановлюючий документ на квартиру відсутній, по не зрозумілих для них причинам. Вони звернулися в КП «Нікопольське БТІ» з заявою, щодо отримання свідоцтва, але їм було видано копію правовстановлюючого документа та рекомендовано звернутися до суду так як правовстановлюючий документ відсутній - фактично втрачений, а дане свідоцтво їм необхідне, щоб на законних підставах розпоряджатися, володіти та користуватися належною їм квартирою.

Враховуючи вищевикладене просять суд ухвалити рішення суду, яким визнати за кожним з них право власності на квартиру АДРЕСА_2, у рівних долях - порівно, що належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 лютого 1996 року, виданого Південно-трубним заводом на підставі розпорядження від 27 лютого 1996 року № 2141, загальною площею 33,6 кв. м, житловою площею - 17,9 кв. м, що полягає з: коридору 1, площею 4,0 кв. м; житлової кімнати 2, площею 17,9 кв. м; кухні 3, площею 7,6 кв. м; ванної 4, площею 3,0 кв. м; вбудованої шафи 5, площею 1,1 кв. м.

У судове засідання позивачі не з'явилися, подали заяви, в якій просять суд справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримують на їх задоволені наполягають (а. с. 44-45).

Представник відповідача, з позовом ознайомлена, до суду не з"явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечує (а.с.46)

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, позивач ОСОБА_3 15 вересня 2010 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та після реєстрації шлюбу її прізвище було змінено на "Братченко" (а.с.23).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне ОСОБА_3) на праві приватної власності - у рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 лютого 1996 року, виданого Південно-трубним заводом згідно розпорядження реєстраційний № 2141 належить квартира АДРЕСА_3, загальною площею 33,6 кв. м, житловою площею - 17,9 кв. м, що складається з: коридору 1, площею 4,0 кв. м; житлової кімнати 2, площею 17,9 кв. м; кухні 3, площею 7,6 кв. м; ванної 4, площею 3,0 кв. м; вбудованої шафи 5, площею 1,1 кв. м. (а.с.18).

Як вбачається з матеріалів справи правовстановлюючий документ на вищевказану квартиру відсутній, відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, згідно інформаційної довідки №61904580 від 22 червня 2016 року відносно квартири АДРЕСА_3 не вносилися (а.с.30).

Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст. 317 Цивільного кодексу України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документу, що посвідчує його право власності.

Таким чином, узагальнюючи вищевикладене у суду не викликає сумніву, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно є власниками квартири АДРЕСА_4, це право не оспорюється відповідачем, однак документ, що посвідчує їхнє право власності було втрачено, у зв'язку з чим захистити їхні права та законні інтереси як власників квартири можливо лише у судовому порядку, тому суд приходить до висновку, щодо визнання права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_4, тим самим задовольнивши її позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 30, 60, 62, 197, 202, 203, 367 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 321, 331, 392 ЦК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Нікопольської міської ради про визнання права власності на майно - задовольнити.

Визнати заОСОБА_1 та ОСОБА_2, право власності на квартиру АДРЕСА_5, у рівних долях - порівно, що належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 лютого 1996 року, виданого Південно-трубним заводом на підставі розпорядження від 27 лютого 1996 року реєстраційний № 2141, загальною площею 33,6 кв. м, житловою площею - 17,9 кв. м, що складається з: коридору 1, площею 4,0 кв. м; житлової кімнати 2, площею 17,9 кв. м; кухні 3, площею 7,6 кв. м; ванної 4, площею 3,0 кв. м; вбудованої шафи 5, площею 1,1 кв. м.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5