Справа № 562/1947/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"21" квітня 2016 р. Здолбунівський районний суд
головуючого - судді Мички І.М.
при секретарі Дехтярук І.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в справу за позовом прокурора Здолбунівського районну в інтересах держави в особі фінансового управління ОСОБА_1 районної державної адміністрації для перерахування ОСОБА_1 центральній районній лікарні до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 про відшкодування витрат за перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні, -
Прокурор Здолбунівського району звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі фінансового управління ОСОБА_1 районної державної адміністрації для перерахування ОСОБА_1 центральній районній лікарні про відшкодування витрат за перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні, посилаючись на наступне.
Потерпілий ОСОБА_5 після вчинення щодо нього кримінального правопорушення перебував на стаціонарному лікуванні в ОСОБА_1 центральній районній лікарні.
Згідно з історією хвороби та довідкою медичної установи потерпілий та довідкою медичної установи потерпілий ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в ОСОБА_1 центральній районній лікарні , а саме в травматологічному відділені з 14.06.2014 по 02.07.2014 року , тобто 18 днів.
Відповідно до довідки - розрахунку загальна сума витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення становить 3171 грн.78 коп.
В судове засідання прокурор Здолбунівського району Рівненської області не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити .
Відповідачі у судове засідання не з'явився, хоч про час та дату були повідомлені належним чином, прчини неявки суду не повідомили.
Суд, дослідивши матеріали справи знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, ОСОБА_5 визнано потерпілим.
Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 червня 2015 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито у зв'язку з відмовою потерпілого ОСОБА_5 від обвинувачення .
Згідно ст.93-1 КПК України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, стягуються судом при постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я, органу Міністерства фінансів України або прокурора в порядку, передбаченому статтею 28та частинами другою і третьою статті 93 цього Кодексу.
У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті.
Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.
Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
Згідно із п. 3 вище зазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.
Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідачів ОСОБА_1 центральна районна лікарня понесла витрати на лікування потерпілого від злочину, між діями відповідачів та цими витратами є прямий причинний зв'язок, а тому обов'язок щодо відшкодування витрат необхідно покласти на відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_4. Так остання є законим представником ОСОБА_3.
Приймаючи до уваги вище викладене, враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий ОСОБА_5 в кількості 18-ти ліжко/днів, проведених ним в стаціонарі, витрачено державні кошти, розмір яких підтверджено дослідженими по справі доказами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 витрачених коштів у розмірі 3171 грн. 78 коп.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі викладеного, ст.93-1 КПК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1206 ЦК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року, суд -
Позовні вимоги прокурора Здолбунівського районну в інтересах держави в особі фінансового управління ОСОБА_1 районної державної адміністрації для перерахування ОСОБА_1 центральній районній лікарні до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 про відшкодування витрат за перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні - задовольнити повністю.
Стягнути з солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Здолбунівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: