Справа № 456/4880/14 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 22-ц/783/4131/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю позивача ОСОБА_3 і його представника ОСОБА_4;

ОСОБА_5 представника ПАТ «Страхова компанія „Українська страхова група,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Українська страхова група на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Українська страхова група про зобовязання виконання умов договору та стягнення коштів, в кінцевій редакції позовних вимог якого просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 33 363 грн. 34 коп. недоплаченого страхового відшкодування, а також 17 307 грн. 97 коп. пені за порушення умов Договору страхування; три проценти річних в сумі 1 422 грн. 57 коп., 17 743 грн. 45 коп. втрат від інфляції та 1 500 грн. вартості проведеної експертної оцінки.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що 22 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-1301-13-00533 (у подальшому „Договір страхування), згідно якого було застраховано транспортний засіб «SUBARU LEGACY OUTBACK 2.5», 2006 року випуску, державний номер ВС1711EC, номер кузова НОМЕР_1. При цьому сторони визначили вартість автомобіля у розмірі 172 000 грн. (додаткова угода № 1 від 27.05 2014 року).

20 вересня 2014 року із зазначеним вище автомобілем сталась ДТП, що призвело до його пошкоджень. Про даний факт було письмово повідомлено Страховика. На підставі запиту до авторизованого відповідачем автосервісу SUBARU ПП «Автоцентр ЕРА» останнім 28 жовтня 2014 року було надано рахунок на оплату № 11360 з додатком-калькуляцією № ВС1711EC. 05 листопада 2014 року представником позивача було подано заяву до відповідача щодо погодження здійснення ремонту застрахованого автомобіля згідно вищезгаданого рахунку, у відповідь на яку відповідач надіслав лист за №03/7699 від 14.11.2014 pоку, в якому не дав конкретної відповіді на поставлене запитання, а натомість зазначив, що згідно п.12.4 Договору страхування належний позивачу транспортний засіб зазнав конструктивної загибелі і, відповідно, позивачу було запропоновано надати банківські реквізити для здійснення виплати страхового відшкодування. Згідно вище згаданого рахунку, вартість відновлювальних робіт становить 99 895 грн. 06 коп. (що становить 58,08 % вартості автомобіля). Відповідно до умов Договору страхування, застрахований автомобіль вважається конструктивно знищеним, якщо вартість відновного ремонту становить 60 % та більше відносно вартості застрахованного автомобіля. У даному випадку вартість ремонту менша 60 % вартості автомобіля, а тому аргументи страхової компанії щодо того, що застрахований автомобіль є конструктивно знищеним, позивач вважає безпідставними та необґрунтованими.

Згідно п.15.7. Договору страхування, протягом 14 робочих днів від дати складання акту про виплату страховик повинен здійснити виплату страхового відшкодування (тобто - не пізніше 03.12.2014 року), а згідно п.19.1. Договору страхування, за невиконання чи неналежне виконання умов договору сторони несуть майнову відповідальність шляхом сплати пені у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Оскільки від 03.12.2014 року до 12.01.2015 року відповідач протермінував суму 99 895 грн. 06 коп., пеня за вказаний період становить 3 895 грн. 91 коп. (99 895 грн. 06 коп. х 39 днів х 0,1 %).

12.01.2015 року відповідачем було перераховано 66 531 грн. 72 коп. на рахунок СТО ПП «Автоцентр Ера», які позивач вважає частковим виконанням відповідачем зобовязань згідно договору страхування. Після згаданої часткової оплати залишок до оплати становить 33 363 грн. 34 коп. На різницю між сумою згідно рахунку (99 895 грн. 07 коп.) та виплаченою сумою (66 531 грн. 72 коп.) пеня за протерміновані 402 дня (період з 12.01.2015 року по 17.02.2016 року) становить 13 412 грн. 06 коп. (33 363 грн. 34 коп. х 402 дня х 0,1 %). Загальна сума пені становить 17 307 грн. 97 коп. (3 895 грн. 91 коп. + 13 412 грн. 06 коп.).

Три проценти річних розраховуються: виходячи з періоду прострочення з 03.12.2014 року по 11.01.2015 року, суми боргу 99 895 грн. 07 коп, та складають 320 грн. 21 коп.; виходячи з періоду прострочення з 12.01.2015 року по 17.02.2016 року, суми боргу 33 363 грн. 34 грн., та складають 1 102 грн. 36 коп.: загальна сума 3 процентів річних за договором складає 1 422 грн. 57 коп.

Втрати від інфляції розраховуються виходячи з суми боргу, який в грудні 2014 року складав 99 895 грн. 07 коп., з січня 2015 року по січень 2016 року 33 363 грн. 34 коп., сукупного індексу інфляції, та становлять 17 743 грн. 45 коп. (т.1, а.с. 1-3, 62, 134-136; т.2, 64-69, 191-193; т.3, а.с. 5-6).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» () на користь ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 33 363 грн. 34 коп., пеню за порушення грошового зобов'язання в розмірі 14 739 грн., три проценти річних за весь час прострочення грошового зобов'язання в розмірі 1 422 грн. 57 коп., індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання в розмірі 17 743 грн. 45 коп., а всього 67 268 (шістдесят сім тисяч двісті шістдесят вісім) грн. 36 коп.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» в дохід держави судовий збір в розмірі 672 грн. 68 коп. (т.3, а.с. 30-38).

Дане рішення оскаржив відповідач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу на те, що згідно акту виконаних робіт від 09.04.2015 року № 15116 вартість робіт з відновлення транспортного засобу позивача становить 100 641 грн. 75 коп., а з урахуванням наданої позивачу знижки на запчастини у розмірі 32 094 грн. 05 коп. та на роботи у розмірі 4 733 грн. 80 коп. загальна вартість відновлювального ремонту становить 137 469 грн. 55 коп., що становить 72,84 % від вартості автомобіля (188 723 грн.) визначеної судовою автотоварознавчою експертизою, проведеною по справі (137 469 грн. 55 коп. : 188 723 грн. х 100).

Вважає, що судом не було враховано висновок додаткової експертизи, згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становить 110 939 грн. 39 коп., а також вважає, що висновки експертиз (основної та додаткової) необхідно оцінювати в комплексі, оскільки дані, які містяться у висновках згаданих експертиз, є взаємосуперечливими і їх оцінка в комплексі свідчить про те, що вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля становить більше 60 % від вартості цього автомобіля, а відтак вказаний транспортний засіб є таким, що конструктивно загинув.

Звертає увагу на те, що у випадку, коли не було конструктивної загибелі транспортного засобу, страхове відшкодування розраховується за формулою, яка наведена у п. 12.2 Договору страхування, згідно якої сума страхового відшкодування, яка підлягає до стягнення з відповідача, становила б 23 652 грн. 64 коп. Відповідно, вважає неправильно розрахованими і штрафні санкції, які підлягали б до стягнення з відповідача у даному випадку.

Вважає, що судом не було взято до уваги той факт, що 15.10.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зупинення розгляду справи та в якій просив не виплачувати страхове відшкодування.

Звертає увагу на те, що листом відповідача від 29.12.2014 року позивачу було запропоновано звернутися до відповідача з заявою, в якій повідомити реквізити для перерахування страхового відшкодування, однак відповіді на цю заяву не отримав, у звязку з чим 12.01.2015 року відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 66 531 грн. 72 коп. на рахунок СТО, який надав позивач. Відтак, нарахування штрафних санкцій за період з 03.12.2014 року по 12.01.2015 року апелянт вважає неправомірним.

Вважає, що підстави для стягнення річних та інфляційних витрат є відсутніми, оскільки пунктом 12.3 Договору страхування встановлено, що у розмір страхового відшкодування по КАСКО не включаються непрямі збитки та інші витрати, що можуть бути наслідками страхового випадку (штраф, упущена вигода, втрата прибутку (доходу), збитки від простоїв, вартість складення калькуляції СТО тощо) (т.3, а.с. 45-50).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони позивача і його представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно Додаткового договору № 1 до Договору страхування, сторони цього Договору страхування (позивач та відповідач) домовились, що страхова сума КАСКО (дійсна вартість транспортного засобу та додаткового обладнання) становить 172 000 грн. (а.с. 11-22).

Пунктом 12.2 розділу 12 «Визначення розміру страхового відшкодування по КАСКО» Договору страхування встановлено, що вартість відновлювального ремонту розраховується виходячи з цін, що діяли на дату настання страхового випадку (або пізнішу дату, але не пізніше 10 (десяти) календарних днів з моменту настання страхового випадку) відповідно до калькуляції СТО, рекомендованої або погодженої Страховиком (т.1, а.с. 11-20).

Як стверджується матеріалами справи та визнається сторонами спору, страховик (відповідач) рекомендував позивачу для ремонту його застрахованого автомобіля «SUBARU LEGACY OUTBACK 2.5» Приватне підприємство «Автоцентр Ера» - як офіційного дилера по продажу, ремонту та обслуговуванню цих автомобілів (т.1, а.с. 63-64).

Відповідно до калькуляції СТО Приватного підприємства «Автоцентр Ера», рекомендованої Страховиком (відповідачем), вартість ремонту застрахованого автомобіля позивача складає 99 895 грн. 06 коп. (т.1, а.с. 24-31), що становить 58,08 % від вартості транспортного засобу, тобто не перевищує передбачений п.п. 12.4 Договору страхування поріг «конструктивної загибелі» у 60 %.

За вище наведених обставин колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу, доводи апелянта стосовно того, що згідно Звіту № 850/14 про оцінку автомобіля НОМЕР_2, виконаного на замовлення відповідача, вартість відновлювального ремонту згаданого автомобіля складає 121 299 грн. 09 коп., а його ринкова вартість 168 391 грн. 72 коп. (т.1, 174-211), а відтак цей автомобіль в результаті ДТП «конструктивно загинув» (так як вартість відновлювального ремонту перевищує 60 % дійсної вартості застрахованого ТЗ на дату настання страхового випадку), оскільки самі сторони Договору страхування (в т.ч. і відповідач) при укладенні цього Договору досягли домовленості про те, що дійсна вартість застрахованого автомобіля позивача становить саме 172 000 грн. (і саме виходячи з цієї вартості позивачем була сплаченою страхова премія за договором), а вартість відновлювального ремонту згаданого автомобіля у розмірі 99 895 грн. 06 коп. була визначеною СТО (рекомендованою самим відповідачем), яка (СТО) у будь-якому разі не буде ремонтувати пошкоджений автомобіль нижче собівартості цього ремонту собі у збиток, і розцінює таку позицію відповідача (апелянта), як таку, що спрямована на штучне заниження суми страхового відшкодування, яке він мав би виплатити позивачу на виконання умов Договору страхування.

Пунктом 12.2 Договору страхування встановлено, що у разі настання страхових випадків по КАСКО (крім випадків конструктивної загибелі ТЗ та його викрадення) страхове відшкодування розраховується за наступною формулою:

СВ = (ВВР ВдхЗЕ%) х ПЗС + ДДВ Фрп ВЗПО НЧСП,

де:

СВ сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті;

ВВР вартість відновлювального ремонту (згідно вище згаданого рахунку СТО вартість відновлювального ремонту становить 99 895 грн. 06 коп. (т.1, а.с. 24-31);

ВД вартість деталей, вузлів, агрегатів, що змінюються згідно з документом, що підтверджує ВВР (згідно вище згаданого рахунку СТО вартість деталей, вузлів, агрегатів, що змінюються, становить 77 902 грн. 71 коп. (т.1, а.с. 24-31);

ЗЕ експлуатаційний знос деталей, вузлів та агрегатів, що підлягають заміні (за умовами Договору страхування (п.11.3 частини 1) без урахування зносу, а відтак ЗЕ становить 0 (нуль);

ПЗС коефіцієнт пропорційності зобовязань страховика, що розраховується за формулою:

ПЗС = СС : ДВ,

де

СС страхова сума по КАСКО згідно частини 1 Договору (172 000 грн.);

ДВ дійсна вартість застрахованого ТЗтаДО на момент настання страхового випадку, визначена на підставі акту автотоварознавчої експертизи. Згідно Висновку № 2079 судової автотоварознавчої експертизи від 08.09.2015 року, ринкова вартість автомобіля SUBARU LEGACY OUTBACK 2.5, реєстраційний номер НОМЕР_3, станом на 20.09.2014 року (день ДТП) до моменту його пошкодження у ДТП (без врахування пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП) становила 188 723 грн. (т.2, а.с. 110-181).

Відтак, ПЗС = 0,9114 = (172 000 грн. : 188 723 грн.).

ДДВ додаткові витрати страхувальника по КАСКО, спричинені страховим випадком по КАСКО, якщо відшкодування таких витрат передбачене обраним страховим пакетом (сторонами спору визнається, що ДДВ становить 0 (нуль) грн.

Фрп франшиза по КАСКО (по ризиках інших ніж викрадення). Згідно п. 11.8 частини 1 Договору страхування така становить 0,5 % страхової суми КАСКО, а відтак Фрп = 860 грн.;

ВЗПО відшкодування збитків винною особою (відповідачем визнається, що ВЗПО становить 0 грн.);

НЧСП сума всіх несплачених частин страхової премії по Договору (відповідачем визнається, що НЧСП становить 0 грн.).

Таким чином, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті згідно рахунку СТО на оплату № 11360 від 28.10.2014 року (т.1, а.с. 24-31), становить 90 184 грн. 36 коп., а саме:

СВ = 90 184 грн. 36 коп. = (99 895 грн. 06 коп. - 77 902 грн. 71 коп. х 0) х 0,9114 + 0 грн. 860 грн. 0 грн. 0 грн.

В той же час, згідно платіжного доручення № 292 від 12.01.2015 року відповідачем на рахунок СТО було перераховано лише 66 531 грн. 72 коп., тобто недоплачено 23 652 грн. 64 коп. страхового відшкодування.

Пунктом 15.7 Договору страхування встановлено, що протягом 14 робочих днів від дати складання акту страховик повинен здійснити виплату страхового відшкодування (страхової виплати), п.19.1 що за невиконання чи неналежне виконання умов договору сторони несуть майнову відповідальність шляхом сплати пені у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Як встановлено судом та стверджується матеріалами справи, відповідач мав би здійснити виплату страхового відшкодування позивачу не пізніше 03.12.2014 року, однак частину коштів страхового відшкодування (у розмірі 66 531 грн. 72 коп.) ним платіжним дорученням № 292 було перераховано на СТО лише 12.01.2015 року.

Як стверджується матеріалами справи, 05.11.2014 року позивач надіслав на адресу відповідача заяву про погодження здійснення ремонту автомобіля (з долученими до неї оригіналом рахунку СТО від 28.10.2014 року та калькуляцією) на підставі яких відповідачем 12.01.2015 року і було перераховано СТО 66 531 грн. 72 коп. (т.1, а.с. 23).

В суді апеляційної інстанції представник відповідача той факт, що 66 531 грн. 72 коп. відповідачем було перераховано СТО лише 12.01.2015 року (а не до 03.12.2014 року),пояснив тим, що протягом згаданого проміжку часу «йшло врегулювання з позивачем».

За вище наведених обставин доводи апеляційної скарги стосовно того, що 15.10.2014 року позивачем було подано відповідачу заяву про зупинення розгляду справи та не було подано відповідачу реквізитів для перерахування страхового відшкодування, колегія суддів визнає такими, що не можуть прийматися до уваги.

Оскільки від 03.12.2014 року до 12.01.2015 року відповідач протермінував виплату страхового відшкодування у розмірі 90 184 грн. 36 коп., то пеня за вказаний період становить 3 517 грн. 19 коп. (90 184 грн. 36 коп. х 39 днів х 0,1 %).

На різницю між сумою страхового відшкодування, яка підлягала до виплати позивачу (90 184 грн. 36 коп.), та виплаченою сумою (66 531 грн. 72 коп.) пеня за протерміновані 402 дня (період з 12.01.2015 року по 17.02.2016 року) становить 9 508 грн. 36 коп. (23 652 грн. 64 коп. х 402 дня х 0,1 %).

Таким чином, загальна сума пені становить 13 025 грн. 55 коп. (3 517 грн. 19 коп. + 9 508 грн. 36 коп.).

Оскільки зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема, сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само, як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобовязання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобовязання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних відсотків і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобовязання (Аналіз судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, обговорений та схвалений на нараді суддів цивільної юрисдикції Верховного Суду України 11 липня 2011 року).

З урахуванням вище наведеного, доводи апеляційної скарги стосовно того, що підстави для стягнення процентів річних та інфляційних втрат за прострочення виплати страхового відшкодування є відсутніми, до уваги прийматися не можуть.

Три проценти річних розраховуються: виходячи з періоду прострочення з 03.12.2014 року по 11.01.2015 року, суми боргу 90 184 грн. 36 коп., та складають 289 грн. 08 коп.; виходячи з періоду прострочення з 12.01.2015 року по 17.02.2016 року, суми боргу 23 652 грн. 64 коп. та складають 781 грн. 51 коп.: загальна сума трьох процентів річних за Договором страхування складає 1 070 грн. 59 коп.

Втрати від інфляції розраховуються виходячи з суми боргу, який в грудні 2014 року складав 90 184 грн. 36 коп., з січня 2015 року по січень 2016 року 23 652 грн. 64 коп., сукупного індексу інфляції (т.3, а.с. 5-зворот), та становлять 13 159 грн. 99 коп.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність внесення відповідних змін до оскаржуваного рішення, які вважає за доцільне внести шляхом викладення другого та третього абзаців резолютивної частини цього рішення у новій редакції, оскільки судом першої інстанції в цілому правильно встановлені обставини по справі та визначені відповідно до цих обставин правовідносини, однак позовні вимоги задоволено без повного урахування положень, які передбачено Договором страхування, а саме формули розрахунку страхового відшкодування у разі настання страхового випадку по КАСКО, яка передбачена пунктом 12.2 цього договору.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п. 3, 309 ч.1 п. 3, 314 ч. 2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Українська страхова група частково задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2016 року змінити, виклавши другий та третій абзац резолютивної частини згаданого рішення у наступній редакції:

«Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» () на користь ОСОБА_3 заборгованість по виплаті страхового відшкодування в розмірі 23 652 грн. 64 коп., пеню за порушення грошового зобов'язання в розмірі 13 025 грн. 55 коп., три проценти річних за весь час прострочення грошового зобов'язання в розмірі 1 070 грн. 59 коп., індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання в розмірі 13 159 грн. 99 коп., а всього 50 908 (пятдесят тисяч девятсот вісім) грн. 77 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» в дохід держави судовий збір в розмірі 509 (пятсот девять) грн. 08 коп.»

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: