АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів: Лапчевської О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа ОСОБА_2 про визнання окремих пунктів кредитного договору та окремого положення договору іпотеки недійсними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року позивач звернувся із вказаним позовом про визнання окремих пунктів кредитного договору та окремого положення договору іпотеки недійсними, зобов'язання вчинити певні дії. (т.1 а.с.3-8, 60-65)

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 грудня 2015 року справу призначено до розгляду. (т.1 а.с.161)

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 липня 2016 року цивільну справу направлено за підсудністю до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області для розгляду по суті. (т.1 а.с.227-228)

В апеляційній скарзі на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 липня 2016 року позивач посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив її скасувати та справу направити до Шевченківського районного суду міста Києва для розгляду по суті. На обґрунтування скарги зазначив, що позовну заяву подано за загальними правилами підсудності, згідно ч. 2 ст. 109 ЦПК України, оскільки предметом спору є кредитний договір та кредитні правовідносини і нерухомого майна даний позов не стосується. (т.2 а.с.2-5)

В судовому засіданні ОСОБА_1, його представник та третя особа ОСОБА_2 підтримали скаргу та просили її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, були сповіщені встановленим порядком про що у справі є докази. (т.2 а.с.34-36)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до частини 2 ст. 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до положень ч.ч. 5, 7 ст. 110 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням.

Згідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Правила статті 114 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

За роз'ясненнями, що містяться в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред'являються відповідно до частини першої статті 114 ЦПК за місцезнаходженням майна або основної його частини. Кваліфікація об'єктів як нерухомого майна здійснюється відповідно до статей 181, 190 та 191 ЦК. При цьому за місцезнаходженням нерухомого майна повинні пред'являтися також позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому (щодо інвестиційних договорів про будівництво нерухомого майна, договорів про участь у фонді фінансування будівництва тощо).

За роз'ясненнями пункту 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», у разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду (розгляду справи по суті - стаття 173 ЦПК) виявиться, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд передає справу на розгляд належному суду незалежно від волевиявлення сторін (пункт 2 частини першої статті 116 ЦПК).

У разі виявлення під час проведення попереднього судового засідання чи під час судового розгляду справи по суті порушення правил виключної підсудності суд ухвалою передає справу на розгляд іншому суду (частина четверта статті 116 ЦПК).

Відповідні роз'яснення містяться і в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Уточнивши позовні вимоги позивач ОСОБА_1 просив визнати пункти кредитного договору та положення договору іпотеки недійсними, застосувати наслідки недійсності правочинів шляхом зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому позивач зазначив місце реєстрації свого проживання та просив надсилати усі процесуальні документи за адресою: АДРЕСА_1. Такі відомості підтверджуються наданими до суду паспортними даними позивача ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 60-65, 158)

Оспорюваний позивачем кредитний договір № 10/04/2007/840-К/559 від 10 квітня 2007 року був укладений і мав виконуватись за місцем його укладення в м. Хмельницькому. (т. 1 а.с. 67-69)

Предметом іпотеки за оспорюваним договором іпотеки від 10 квітня 2007 року є належна позивачу вищевказана квартира АДРЕСА_1. (т. 1 а.с. 70-71)

Доводи апелянта, що ним оспорюються положення кредитного договору і договору іпотеки якими визначені зобов'язання, не є підставою для зміни підсудності, визначеної вищезазначеними положеннями ЦПК України, і розгляду справи Шевченківським районним судом міста Києва.

За матеріалами справи розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями позивача, тому розгляд справи по суті не розпочався.(а.с. 164, 172, 224-225)

Районним судом вирішено процесуальне питання передачі справи на розгляд належному суду до початку судового розгляду справи по суті (ст. 173 ЦПК України).(а.с. 215-216, 226)

Враховуючи вищезазначені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про передачу справи на розгляд Хмельницькому міськрайонному суду Хмельницької області.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Лапчевська

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/12008/2016

Унікальний номер 761/28504/15-ц

Головуючий у першій інстанції - ПритулаН.Г.

Доповідач Левенець Б.Б.