Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

суддів - Ковальчук Н.М., Григоренка М.П.,

секретаря судового засідання Коробчук А.М.,

за участю

прокурора Маринич В.В.,

представника органу опіки та піклування Радивилівської РДА Голуб Т.М.,

відповідачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2015 року у справі за позовом органу опіки та піклування Радивилівської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2015 року позов задоволено.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку с. Коритне Радивилівського району Рівненської області позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Призначено опікуном над неповнолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительку АДРЕСА_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Призначено піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительку АДРЕСА_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки с.Коритне Радивилівського району Рівненської області на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 25.08.2015 року і до досягнення ними повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі відповідачка не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині позбавлення її батьківських прав та призначення опікуна, вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом надано перевагу одним доказам, а саме висновку органу опіки та піклування та не взято до уваги її доводи та заперечення до позову, що свідчать на її користь.

Зазначає, що орган опіки та піклування надав суду висновок про позбавлення її батьківських прав не досліджуючи та не встановлюючи всіх обставин справи, лише на підставі заяви бабусі та надання останньою нотаріально завіреної заяви про згоду на позбавлення її батьківських прав, яка не відповідає її дійсним намірам та враховані її пояснення з цього приводу під час розгляду справи.

Звертає увагу, що органом опіки та піклування проведено лише одне засідання комісії, на якому вона не була присутня, бесіди з дітьми вказаний орган не проводив, з неї представники органу опіки не спілкувалися, не обстежували умови її проживання, не звертались за місцем постійної роботи, тобто працівниками не було проведено ніякої роботи щодо встановлення дійсних обставин справи.

Стверджує, що вона в силу своїх можливостей допомагає матеріально дітям, спілкується з ними, телефонує, купує подарунки, цікавиться їх життям, допомагає у навчанні, відвідує батьківські збори та різні культурно-масові заходи в яких діти приймають участь, при необхідності звертається до лікувальних закладів з приводу здоров'я дітей.

Доводить, що причиною звернення до суду є саме матеріальна сторона, а не ухилення її від виконання батьківських обов'язків. Зазначає, що ОСОБА_6 протягом тривалого часу вмовляла її написати відмову від дітей переслідуючи саме матеріальні цілі, на даний час вона жалкує про надання такої згоди.

Вказує, що позивачем всупереч положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» у судовому засіданні не надано жодного доказу та не доведено винної та умисної її поведінки щодо ухилення від виконання батьківських обов'язків.

Покликається, що судом не надано належної оцінки її свідченням, свідченням свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, позитивним характеристикам, надані сільським головою та директором школи, де вона працює, а також обставині, що ОСОБА_9 є людиною похилого віку.

За викладених обставин просить рішення в частині позбавлення її батьківських прав, призначення опікуном та піклувальником ОСОБА_6 та стягнення судового збору скасувати, ухвалити нове по суті позовних вимог.

В запереченні на апеляційну скаргу позивач вказує на необґрунтованість апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що згідно рішення Радивилівського районного суду від 28 вересня 2012 року було розірвано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Неповнолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, були залишені на проживання з батьком.

До розірвання шлюбу відповідачка народила дочку ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, від іншого чоловіка, з яким в подальшому зареєструвала шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_10 батько неповнолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5. Після його смерті діти залишились проживати з бабою та дідом в сім'ї покійного батька.

26 червня 2015 року відповідачка написала заяву посвідчену нотаріально про те, що згідна на позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та вирішення цього питання органом опіки і піклування і судом.

З характеристик наданих Теслугівською сільською радою від 07 серпня 2015 року та Теслугівською ЗОШ І-ІІІ від 07 вересня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 характеризується позитивно, по мірі можливостей матеріально допомагає дітям, цікавиться їх шкільним життям, приймає в ньому участь, допомагає в навчанні.

Відповідно до висновку органу опіки і піклування Радивилівської районної державної адміністрації від 19 серпня 2015 року позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 є доцільним та не суперечить інтересам дітей.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не бере участі у їх вихованні, не проявляє батьківської любові, уваги та турботи, не забезпечує їх всім необхідним, не піклується про стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток дітей, одночасно суд взяв до уваги те, що діти не бажають проживати з матір'ю так як в них є образа на неї за те, що вона їх покинула і пішла проживати з іншим молодим чоловіком з яким в подальшому створила сім'ю і народила від нього дитину, яку й виховує з ним на даний час.

З такими висновком місцевого суду не погоджується колегія суддів, дійшовши висновку про помилковість рішення суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Декларація прав дитини ООН (резолюція від 20.11.1959р.) зазначає, „дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості".

Закон України „Про охорону дитинства" від 26.04.2001р. вказує на те, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень.

Підстави позбавлення батьківських прав визначені ст.164 СК України, до яких відносяться, що один з батьків 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до роз'яснень, що викладені в п.п.7,15,16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", орієнтує суди, що факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показами свідків. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків за незалежних від неї причин.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Тому, виходячи із змісту вищезазначених вимог закону, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього.

Колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд не звернув належної уваги на ці вимоги, а з матеріалів справи не вбачається достатніх належних та допустимих доказів того, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Місцевим судом не взято до уваги заперечення відповідачки, яка спростовує своє ухилення від виконання обов'язку щодо неповнолітніх дітей про участь у їх вихованні та наданні матеріальної допомоги, висловлює бажання брати участь у їх розвитку, при потребі лікуванні, що підтверджується показами допитаних свідків, характеристиками з місця роботи та проживання.

Доказів щодо негативного впливу відповідачки на дітей позивачем суду не надано.

Колегія суддів, виходячи з положень ч.6 ст.19 СК України, не погоджується із висновком органу опіки та піклування, який побудований лише на припущеннях щодо дій відповідачки про ухилення від виконання обов'язку по вихованню дітей, без зазначення обставин, що були перевірені та стали підставою для прийняття рішення, а також те, що висновком зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки, що не може свідчити про необхідність застосування такого крайнього заходу, тому є не обґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дітей та в силу ст.212 ЦПК України, не має наперед встановленого значення.

Колегія суддів вважає, що висновок органу опіки та піклування Радивилівської РДА не може бути покладено в основу рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо неповнолітніх дітей.

За викладених обставин підлягає скасуванню рішення суду в частині позбавленнябатьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Підлягає скасуванню рішення суду в частині встановлення ОСОБА_6 опікуном та піклувальником на неповнолітніми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яке є похідними від позбавлення відповідачки батьківських прав щодо своїх дітей.

Відповідно до ст.60 ЦК України за рішенням суду встановлюється опіка та піклування на малолітньою та неповнолітньою особою у разі розгляду судом справи за якими вони позбавлені батьківського піклування (ст.243 СК України).

За приписами ст.63 ЦК України опіка або піклування призначається органом опіки та піклування за письмовою згодою фізичної особи.

Отже, питання призначення опікуна або піклувальника не потребує судового рішення, а може бути вирішене органом опіки та піклування з урахуванням приписів ст.63 ЦК України, ст.243,244 СК України.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо заперечення у стягненні судового збору на користь держави.

Відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України „Про судовий збір" стягнення судового збору належить з відповідачів у справах про стягнення аліментів, а відповідачка не звільнення від таких судових витрат, а апеляційною скаргою також не оспорюється рішення місцевого суду в частині стягнення аліментів на користь неповнолітніх дітей.

За викладених обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу частково, а тому наявні підстави для застосування положень ст.307 ЦПК України щодо скасування рішення суду першої інстанції, яке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.19,164СК України, ст.60,61 ЦПК України, керуючись ст.ст.303,307,309,314,316,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2015 року скасувати частково.

Органу опіки та піклування Радивилівської районної державної адміністрації відмовити у позові до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та призначення ОСОБА_6 опікуном та піклувальником над неповнолітніми дітьми.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Ю.М.Рожин

Судді М.П.Григоренко

Н.М.Ковальчук