Справа №560/662/16-ц
У Х В А Л А

28 липня 2016 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 сільська рада про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою та просить встановити факт, що свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії РВ №0132029, виданого на ім'я ОСОБА_3 ОСОБА_2 сільською радою Дубровицького району 12 серпня 2001 року, дійсно належить її батьку ОСОБА_4, який помер 12 лютого 2006 року.

Крім того, просить встановити факт, що свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії РВ №0132030, виданого на ім'я ОСОБА_3 ОСОБА_2 сільською радою Дубровицького району 12 серпня 2001 року, дійсно належить її матері ОСОБА_5, яка померла 17 грудня 2010 року.

Подаючи заяву до суду, заявник не виконала в повній мірі вимоги цивільно-процесуального законодавства щодо звернення до суду з такого роду заявами.

Так, відповідно до норми ст.ст.234, 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження в тому числі справи про встановлення факту, що має юридичне значення, до яких належать заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

З огляду на положення ч.8 ст.8, ч.3 ст.235 ЦПК України до змісту та форми заяв про встановлення факту, що має юридичне значення, окрім вимог ст.258 ЦПК України, застосовуються вимоги, викладені в ст.ст.119, 120 ЦПК України.

Зокрема, заявником при зверненні до суду із даною заявою не були дотримані в повній мірі вимоги, визначені ст.119 ЦПК України.

Частиною 5 вказаної статті ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Так, заявник сплатила судовий збір в розмірі 275,60 грн., тобто за ставкою судового збору, встановленого за подання до суду заяви у справах окремого провадження, як того вимагає ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Однак, зважаючи на те, що у даній заяві міститься дві вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, то, відповідно до вищевказаних положень законодавства, слід застосувати ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір", з якої вбачається, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З урахуванням норми ч.8 ст.8, ч.3 ст.235 ЦПК України наведені вище недоліки заяви є підставою для застосування до заяви також норми ч.1 ст.121 ЦПК України щодо залишення її без руху із наданням заявнику строку для усунення недоліків шляхом подання документу про сплату судового збору в розмірі275,60 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 121, 235, 256 ЦПК України,

у х в а л и в:

Залишити без руху заяву ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 сільська рада, Дубровицька державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та надати заявнику для усунення вищевказаного недоліку пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: ОСОБА_6