Справа № 548/516/16-ц
Провадження №2/548/341/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.04.2016 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Коновод О.В.,
за участю секретаря - Вовк М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Свої вимоги мотивувала тим, що 22.02.2008 року вона ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ( паспорт серії НОМЕР_1, виданий Хорольським РВ УМВС України в Полтавській області 22.02.2012) зареєструвла шлюб з відповідачем , ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 про що було видано Свідоцтво про шлюб Вишняківською сільською радою Хорольського району Полтавської області від 22.02.2008 року Серія НОМЕР_2 і проживала з ним однією сім'єю до 2011 року після чого її проживання однією сім'єю із відповідачем було фактично припинено.
Від цього шлюбу у сторін є спільні діти: ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5
Діти проживають разом із позивачкою . Участі у вихованні дітей відповідач не бере.
У зв'язку з цим позивачка у липні 2012 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання спільних із відповідачем дітей.
Аліменти відповідач не сплачує та з дітьми не виявляє бажання, навіть, спілкуватися. Відповідач має іншу сім»ю та має спільних дітей.
Спільне життя у позивачки з відповідачем не склалося, оскільки останнім часом, в них почалися постійні конфлікти та суперечки, через що спільне проживання стало неможливим та нестерпним. Кожний із сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені в грудні 2011 р. З цього ж часу сторони почали жити окремо.
Спільні діти є ще маленькими і багато речей не розуміють, але в подальшому факт окремого проживання батьків може суттєво вплинути на психіку доньок, погляди на життя, в тому числі на шлюб та формування світогляду, особливо, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою в будь якої сім'ї.
Позивачка неодноразово звертала увагу на це свого чоловіка, але
відповідач повністю ігнорував та ніяк не реагував на її зауваження. Сторони неодноразово намагалися говорити про їхні особисті сімейні проблеми, прагнули спокійно їх вирішувати, однак ніяких результатів це не дало. У сімейних стосунках нічого не змінювалося, і хоча сторони прикладали для цього максимальних зусиль, їхні відносини переросли в ще більш ворожі. У результаті розмов позивачка прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя, та зберегти нормальне бачення про сім'ю та спільних дітей.
Спільне господарство сторонами разом не ведеться.
Позивачка ОСОБА_1 просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки їхнє подальше спільне життя як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить як її інтересам так і інтересам їхніх неповнолітніх дітей. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю у сторін немає.
Діти : ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 після розірвання шлюбу буде проживати разом із позивачкою - ОСОБА_1, оскільки батько не бере участі у вихованні дітей уже протягом 5 років. Але позивачка , як мати, не заперечує, щоб батько брав участь у вихованні доньок.
Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити прізвище чоловіка "ОСОБА_1 "
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, хоча вчасно і належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, але в заяві до суду просла провести розгляд за її відсутності. Позов підтримала повністю та просила його задовольнити.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, хоча про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 224-226 ЦПК України.
Врахувавши позицію позивачки, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши всі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю на підставі слідуючого.
З наданих до суду доказів, встановлено, що спільне життя позивачки та відповідача не склалося, шлюб носить формальний характер. Між сторонами припинені подружні стосунки і відновлювати їх вони не мають наміру.
Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року N 11 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя " проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Позивачка ОСОБА_1 скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем.
Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально.
Приймаючи до уваги вищевикладене , суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 15, 88, 110, 118, 119, 120, 127, 129, 157, 159, 169, 197, 198, 222, 224 - 226 Цивільного процесуального кодексу України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1, та ОСОБА_2, який зареєстрований 22 лютого 2008 року органом реєстрації актів цивільного стану Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області, актовий запис № 3.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі до Хорольського районного суду в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Г о л о в у ю ч и й: