АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2530/16 Справа № 199/9154/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді : Кочкової Н.О.,

Суддів: Григорченка Е.І., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Хлус Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Амур-Нижньодніпровська районна у м. Дніпропетровську рада, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, Дніпропетровська міська рада, про визнання свідоцтва про право власності на домоволодіння недійсним та скасування реєстрації права власності на домоволодіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що при розгляді цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровська торгово-інвестиційна компанія» до ОСОБА_5 про визнання першочергового права на виділення земельної ділянки, про визнання недійсним протоколу обґрунтування та визнання недійсним рішення щодо виділення частини земельної ділянки, де її було залучено в якості третьої особи, було встановлено наявність двох взаємовиключних правовстановлюючих документів на домоволодіння №75 по вулиці Кінноспортивній в м. Дніпропетровську. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18 березня 2005 року право власності на домоволодіння №75 по вулиці Кінноспортивній було визнано за ТОВ «Дніпропетровська торгово-інвестиційна компанія», однак право власності на домоволодіння №75 по вулиці Кінноспортивній в м. Дніпропетровську було зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради №152/4 від 16 квітня 1999 року. Позивачка вказує на те, зазначене рішення виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради не приймалося. Крім того, станом на 1999 рік вулиці Кінноспортивної не існувало, а була вулиця Мохова, зміна назви вулиці відбулася лише у 2007 році за розпорядженням міського голови №258 від 29.03.2007 року. Позивачка вважає, що ОСОБА_3 протиправно набула право власності на домоволодіння №75 по вулиці Кінноспортивній у м. Дніпропетровську та фактично користується частиною її (позивачки) земельної ділянки. Уточнивши позовні вимоги, посилаючись ч.1 ст. 393, ст. 1212 ЦК України ОСОБА_2 просила визнати недійсним свідоцтво про право власності на домоволодіння від 15.06.1999 року, видане виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, та скасувати державну реєстрацію права власності на домоволодіння №75 по вулиці Кінноспортивній у м. Дніпропетровську за ОСОБА_3 (а.с.2-4, 76-78).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено. (а.с. 125-126).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги (а.с. 147-151).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у рішенні посилався на те, що домоволодіння №75 по вулиці Кінноспортивній у м. Дніпропетровську належало відповідачу ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради №152/4 від 16 квітня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с.7). Розпорядженням міського голови Дніпропетровської міської ради від 29.03.2007 за № 258 р «Про присвоєння адреси незавершеним будівництвом житловим будинкам по вул. Кінноспортивній (Амур-Нижньодніпровський район)» присвоєно незавершеним будівництвом житловим будинкам по вулиці Кінноспортивній такі адреси: житловому будинку №4 вул. Кінноспортивна, 71 (будівельна адреса вул. Мохова, 10); житловому будинку №3 вул. Кінноспортивна, 73 (будівельна адреса вул. Мохова, 9); житловому будинку №2 вул. Кінноспортивна, 75 (будівельна адреса вул. Мохова, 8) (а.с.8). Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2005 визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровська торгово-інвестиційна компанія» право власності на майно: незавершений будівництвом житловий будинок №1 за будівельним номером 7 по вул. Моховій Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська (на цей час вулиця Кінноспортивна); незавершений будівництвом житловий будинок №2 за будівельним номером 8 по вул. Мохова Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська (на цей час вулиця Кінноспортивна); незавершений будівництвом житловий будинок №3 за будівельним номером 9 по вул. Моховій Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська (на цей час вулиця Кінноспортивна); незавершений будівництвом житловий будинок №4 за будівельним номером 10 по вул. Моховій Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська (на цей час вулиця Кінноспортивна) (а.с.9-10).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.06.2015 року домоволодіння №75 по вул. Кінноспортивній у м. Дніпропетровську належить на праві власності та зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с.80).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право власності на домоволодіння №75 по вул. Кінноспортивній у м. Дніпропетровську за відповідачкою ОСОБА_3 не зареєстроване, тому позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на вказане домоволодіння є безпідставними та задоволенню не підлягають. У задоволенні позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння №75 по вул. Кінноспортивній у м. Дніпропетровську від 15.06.1999 року, виданого виконкомом АНД районної ради відмовлено з посиланням на те, що позивачкою обрано невірний спосіб захисту своїх порушених прав, оскільки спір стосується меж земельної ділянки, а, крім того, позивачкою не надано доказів на підтвердження позовних вимог.

Висновки суду про відмову у позові відповідають обставинам справи і ґрунтуються на законі.

Так, відповідно до ч.1.ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно із п.3 ч.1 ст. 215 ЦПК України суд повинен зазначити у рішенні, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а згідно із ч.1 ст. 11 ЦПК суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачкою не надано, як і доказів того, що вона являється власником (користувачем) земельної ділянки, яка межує із земельною ділянкою №75 по вул. Кінноспортивній у м. Дніпропетровську та доказів того, яким чином відповідачкою ОСОБА_8, яка з 2013 року не являється власником домоволодіння №75 по вул. Кінноспортивній, порушуються права позивачки.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд неправильно застосував норми матеріального права, - не заслуговує на увагу, оскільки сама позивачка у позовній заяві і в апеляційній скарзі посилалась на ч.1 ст. 393, ст. 1212 ЦК України, однак, ці норми не регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, оскільки позивачкою оспорювалорсь рішення за 1999 рік, і на той час діяли норми ЦК УРСР. Посилання на те, що рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради №152/4 від 16 квітня 1999 року є підробленим, - не заслуговує на увагу, оскільки це рішення позивачкою не оспорюється, а посилання на те, що свідоцтво про право власності є підробленим, - не підтверджено належними і допустимими доказами, оскільки вироку у кримінальному провадженні за даним фактом не було винесено. Посилання в апеляційній скарзі на неправильну оцінку доказів не може бути прийнято судом до уваги, оскільки згідно із ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції. Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не спростовують правильність висновків суду, оскільки зводяться до повторень обставин справи, викладених у позовній заяві.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення, - не встановлено, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: