Справа № 509/459/16-ц
28 квітня 2016 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кочко В.К.,
при секретарі Мажар А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
08 лютого 2016 року позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 385350,00 (триста вісімдесят пять тисяч триста пятдесят) гривень основного боргу та судові витрати витрати в розмірі 3853,50 гривень.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав:
Не зважаючи на неодноразові звернення позивачки, ОСОБА_2 суму боргу не повернула.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник забовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він забовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цого Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового забовязання.
На підставі викладенного, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215,218,223 ЦПК України, ст.ст.625,1046-1050 ЦК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу у розмірі 385350,00 (триста вісімдесят пять тисяч триста пятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3853,50 гривні.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.К. Кочко