АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3835/16 Справа № 202/6436/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Марченко Н. Ю. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 про визнання квартири особистою приватною власністю та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_6. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинув її син ОСОБА_7 разом із дружиною ОСОБА_8 та неповнолітнім сином ОСОБА_4 Після їх смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1. Дана квартира була придбана ОСОБА_8 під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 28 червня 2002 року, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. У встановлений законом строк вона звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті сина. Також із заявою про прийняття спадщини звернулася мати ОСОБА_8 - ОСОБА_2 Але нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв'язку з тим, що частки в спільному майні подружжя не були визначені. Крім того, нотаріус послався на відсутність правовстановлюючих документів на квартиру на ім'я ОСОБА_7 Оскільки спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, вона вважає, що має право на спадкування 1/2 частини цієї квартири після смерті сина ОСОБА_7

У свою чергу у вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому, уточнивши під час судового розгляду свої позовні вимоги, просить встановити факт належності квартири АДРЕСА_2 на праві особистої приватної власності ОСОБА_8 та визнати за нею право власності на зазначену квартиру в цілому в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, посилаючись на те, що хоча з 10 серпня 1996 року її дочка ОСОБА_8 і перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, але за надані ними з чоловіком ОСОБА_5 грошові кошти на ім'я дочки була придбана квартира АДРЕСА_3. Згодом ними було вирішено придбати для дочки більшу квартиру. 7 травня 2002 року ОСОБА_8 оформила договір дарування квартири АДРЕСА_3 з ОСОБА_9, при цьому останньою були сплачені грошові кошти за квартиру. Такий правочин був укладений з метою зменшення податків та вартості нотаріальних послуг. Після цього 28 червня 2002 року за кошти, отримані ОСОБА_8 від продажу квартири АДРЕСА_4, а також за додатково надані ними кошти ОСОБА_8 придбала квартиру АДРЕСА_1. Чоловік дочки, ОСОБА_7, участі в придбанні квартири не приймав, грошові кошти з сімейного бюджету ОСОБА_7 на придбання квартири не витрачалися. Спільних коштів для придбання квартири ОСОБА_8 не мали, так як обидва працювали в державних установах та їх заробітні плати були мінімальними. За цих підстав вважає, що спірна квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_8 та має бути успадкована нею як її спадкоємцем у цілому.

Рішенням Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_7.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті дочки ОСОБА_8.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, з апеляційною скаргою звернулася ОСОБА_2, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити , а її позов задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

У період шлюбу, 15 лютого 2001 року, ОСОБА_8, відповідно до договору купівлі-продажу, була придбана квартира АДРЕСА_4.

7 травня 2002 року ОСОБА_8 вказану квартиру за нотаріально посвідченим договором подарувала ОСОБА_9

28 червня 2002 року ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу була придбана квартира АДРЕСА_5. Згідно з договором продаж було вчинено за 11811 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 загинули внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть.

Після їх смерті 19 квітня 2010 року до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 звернулася її мати ОСОБА_2

Також 26 серпня 2010 року до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 звернулася його мати ОСОБА_3, а 12 жовтня 2010 року брат ОСОБА_4

Постановами нотаріуса від 18 грудня 2012 року та 21 липня 2015 року ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті сина ОСОБА_7, а постановою від 22 грудня 2012 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті дочки ОСОБА_8 Відмова мотивована тим, що квартира АДРЕСА_1 є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та частки в спільному майні подружжя не були визначені. Також нотаріус послався на відсутність у спадкоємця ОСОБА_3 правовстановлюючих документів на квартиру на ім'я ОСОБА_7

Враховуючи, що спірна квартира АДРЕСА_6 була придбана ОСОБА_8 у період шлюбу з ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу та не відноситься до роздільного майна подружжя, оскільки правочин був укладений нею в інтересах сім'ї, про що свідчить спільне проживання подружжя в придбаній квартирі до часу своєї смерті, що дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7, а надання батьками ОСОБА_8 матеріальної допомоги на придбання спірної квартири не може свідчити про те, що придбане майно є її особистою приватною власністю, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що після смерті подружжя ОСОБА_8 спадкоємцями першої черги кожного з них є відповідно ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які в установлений законом шестимісячний строк прийняли спадщину, тому за ними необхідно визнати право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом у рівних частках, а саме за кожною на 1/2 частину квартири.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.24, 28 КпШС України, ст.ст.1216, 1218, 1226, 1261, 1269, 1270 ЦК України, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам законодавства та матеріалам справи.

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність застосування до спірних правовідносин вимог ст.57 СК України не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на час придбання ОСОБА_8 спірної квартири в 2002 році діяла норма статті 24 Кодексу про шлюб і сім'ю України, що не містила положень щодо визначення особистої приватної власності дружини як майна, набутого за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто.

Згідно ст. 24 КпШС, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Із матеріалів справи вбачається, що на момент укладання договору купівлі -продажу спірної квартири від 28 червня 2002 року ОСОБА_8 перебувала в шлюбі з ОСОБА_7 За життя подружжя їх право спільної сумісної власності на спірну квартиру ніким не оспорювалось, а після смерті останніх у задоволенні позову про визнання недійсним вищезазначеного договору в частині покупця рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2011 року було відмовлено.

За таких обставин правові підстави для розповсюдження на спірне майно режиму роздільного майна подружжя відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те що, позивачем пропущено строк позовної давності також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ОСОБА_3 після смерті сина звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у строк, встановлений діючим законодавством. Враховуючи, що правочину про прийняття спадщини законом надано зворотню юридичну силу, така спадщина належить їй з часу відкриття незалежно від часу оформлення своїх спадкових прав.

Решта доводів апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права також не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, особистого тлумачення заявником норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до норм діючого законодавства. Незгода заявника апеляційної скарги з висновками суду, які зроблені на підставі аналізу всіх досліджених доказів, не свідчать про неправильність самих висновків.

Таким чином, судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В. Лаченкова