Номер провадження: 22-ц/785/4047/16
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж. В.
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого Гончаренко В.М.

Суддів Суворова В.О., Сватаненка В.І.,

з участю секретаря Ярахмедова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням відділу державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 листопада 2012 року,-

встановила:

27.11.2012 року старший державний виконавець ВДВС Роздільнянського РУЮ Одеської області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 листопада 2012 року обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Вважаючи, що вищезазначену ухвалу суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою про її скасування.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, суд виходив з того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань.

З таким висновком погодитись неможна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 р. № 3857-ХІІ регулюється порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначаються випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлюється порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п. 18 ч. З ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області перебуває виконавчий лист №2-1891/2010, виданий Печерським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 боргу на користь ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 271 211, 92 гривень /а.с.5/.

04.07.2012 року старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження /а.с.6/.

На думку колегії суддів, звертаючись з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боргу.

Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця та умисно та свідомо ухилявся від виконання своїх зобов'язань по погашенню боргу.

З урахуванням вимог ст. 377-1 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», п. 18 ч. З ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» саме старший державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником ОСОБА_2 рішення суду.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд не навів в ухвалі доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань перед кредитором, а посилання суду на неявку ОСОБА_2 на виклики державного виконавця не підтверджено матеріалами справи.

Окрім того, колегія суддів звертає свою увагу на те, що розгляд подання відділу державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 проведено в судовому засіданні без державного виконавця, хоча, за змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції, якщо питання було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у виїзді за межі України, оскільки такий висновок не ґрунтується на вимогах вищенаведених норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч. 1 ст. 312, п. 6 ч.1 ст.314, 377-1 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 листопада 2012 року скасувати.

Відмовити старшому державному виконавцю відділу державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді В.О.Суворов

В.І.Сватаненко