Справа № 667/1576/16-ц
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

26.08.2016 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Рядчої Т.І.,

за участю секретаря Кліментовської О.М.

розглянувши заяву у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору відступлення права вимоги укладеного між ТОВ "Арма Факторинг" та ОСОБА_2 від 21 серпня 2015 року.

Представник ОСОБА_1 у поданій до суду заяві просить вжити заходи для забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок №54, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Бурзі, загальною площею 176,90 кв. м., житловою площею 107,60 кв. м. та оголосити заборону на відчуження даного будинку.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, встановив, що в її задоволенні необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

На виконання вказаного положення позивач повинен надати перелік доказів або клопотання про витребування доказів, як щодо підстав заявленого позову, так і обставин, які надають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, про що наголошує Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Згідно ч. 1-3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В поданій до суду заяві про забезпечення позову позивачем не обґрунтовано необхідності застосування саме таких видів забезпечення позову, що вказані в ній.

Також відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами та доцільність вжиття заходів до забезпечення позову підтверджена належними доказами. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову, але в заяві вони відсутні, що унеможливлює накладення арешту на зазначене майно.

Оскільки, заявником не надано доказів, що підтверджують права власності відповідача на житловий будинок, позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору відступлення права вимоги укладеного між ТОВ "Арма Факторинг" та ОСОБА_2 від 21 серпня 2015 року, а вимоги щодо нерухомого майна на яке позивач просить накласти арешт позивачем не заявлялись, а також враховуючи, що заявником не надано жодних доказів, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення або унеможливить виконання рішення суду у задоволенні заяви необхідно відмовити, що не позбавляє права заявника звернутися до суду з такою заявою в подальшому.

Згідно з абзацом 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за змістом ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області.

Суддя Т.І. Рядча