Справа № 760/2586/16-ц
№2-о/760/128/16
Р І Ш ЕН Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді - Коробенка С.В.

при секретарі - Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у Київській області Баришівська районна державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту, -

В С Т А Н О В И В :

10.02.2016 року Заявник звернувся в суд із заявою про встановлення юридичного факту, який полягає в тому, що він, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зазначений в заповіті ОСОБА_2, посвідченому 3 лютого 2006 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Симоненко І.М., ОСОБА_1, 1971 р.н, є однією і тією самою особою.

Крім цього, Заявник просить встановити юридичний факт належності документів, виданих на ім'я ОСОБА_1, саме ОСОБА_1:

-посвідчення водія НОМЕР_1, виданого 01.04.2005 року;

-свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 26.10.2007 року НОМЕР_2;

-свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 25.09.2008 року НОМЕР_3.

Заявник посилається на те, що метою встановлення даного факту є необхідність оформлення права на спадщину за заповітом та усунення розбіжностей у написанні його прізвища для належного використання зазначених документів.

В обґрунтування заявлених вимог Заявник зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер його рідний батько ОСОБА_2, який 03.02.2006 року склав на ім'я Заявника заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Симоненко І.М. За вказаним заповітом належну йому на праві приватної власності 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 після своєї смерті ОСОБА_2 заповідав ОСОБА_1.

Після смерті батька Заявник звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, проте йому було відмовлено, оскільки прізвище у заповіті та паспорті Заявника не збігаються.

У зв'язку з цим Заявник звернувся до суду і просить встановити факт, що спадкоємцем за заповітом від 03.02.2006 року є саме він.

У судовому засіданні Заявник свою заяву підтримав, просив суд її задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась, проте на адресу суду надійшла заява з проханням слухати заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту у відсутність представника нотаріальної контори.

Вислухавши пояснення Заявника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Судом встановлено, що 03 лютого 2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Симоненко І.М. було посвідчено заповіт ОСОБА_2, яким він заповідав належну йому на праві приватної власності 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_4 (а.с.11).

В паспорті громадянина України прізвище Заявника записане як «ОСОБА_1» (а.с.5).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 12.03.1971 року вбачається, що батьком «ОСОБА_1.» (рос.) є «ОСОБА_2.» (рос.) (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_2, що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

Як вбачається з постанови Державного нотаріуса Баришівської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії, Заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на підставі невідповідності прізвища спадкоємця «ОСОБА_1», прізвищу, зазначеному в заповіті «ОСОБА_1».

Згідно з ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оцінюючи надані докази суду у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що в заповіті ОСОБА_2 від 03.02.2006 року, вчиненому на користь Заявника, допущена помилка у написанні його прізвища, а саме замість «ОСОБА_1» зазначено «ОСОБА_1».

Судом береться до уваги, що встановлення даного юридичного факту необхідне Заявнику для оформлення спадщини після померлого ОСОБА_2

Що стосується встановлення факту належності посвідчення водія та свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, суд дійшов висновку, що Заявник не зазначив доказів наявності обставин, які перешкоджають йому у встановленому порядку здійснити перереєстрацію транспортного засобу та отримати посвідчення водія на прізвище «ОСОБА_1», а тому в цій частині вимог слід відмовити.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст. ст. 57-58, 60, 256-259, 208-209, 256-259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити юридичний факт, яким визнати, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_5), є спадкоємцем за заповітом, що був складений ОСОБА_2 03 лютого 2006 року та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Симоненко І.М. за реєстровим номером 590.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: