20 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючий суддя: Качан В.Я.
Судді: Шиманський В.Й., Кравець В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
У серпні 2015 року Державна іпотечна установа звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 77.2/СЖ-153.08.1 від 03.06.2008 в сумі 578 587,48 грн.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором про іпотечний кредит в розмірі 578 587,48 грн. та судовий збір в сумі 3 654,00 грн.

Не погодившись з рішенням, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане рішення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року.

В обґрунтування своїх вимог відповідач ОСОБА_1 посилається на те, що суд при ухваленні рішення допустив процесуальні та матеріальні порушення, а також на те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що відповідач визнає заборгованість.

Заслухавши доповідь головуючого, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа 753/15559/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4962/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
З матеріалів справи вбачається, що03.06.2008 між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № 77.2/СЖ-153.08.1, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 700 000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 13,9% річних з кінцевим терміном повернення 03.06.2021.

06.08.2008 між ВАТ «Родовід Банк» та Державною іпотечною установою було укладено договір відступлення права вимоги № 1671/08, за умовами якого банк передав Державній іпотечній установі всі права вимоги за договорами про іпотечний кредит та іпотечними договорами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_1 зобов'язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконувалися, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості станом на 07.07.2015 становить 578 587,48 грн.

Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

При цьому, із заяви ОСОБА_1 від 27.01.2016, написаної та підписаної власноручно відповідачем, вбачається, що ОСОБА_1 позовні вимоги визнає та не заперечує проти винесення рішення (а.с. 46).

Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, заява відповідача про визнання позову була подана до суду першої інстанції у письмовій формі та приєднана до матеріалів справи (а.с. 46).

Із п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вбачається, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції вірно задоволено позовні вимоги з урахування визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання позову відповідачем не порушує права інших осіб, не суперечить вимогам закону, заява про визнання позову була подана до суду відповідачем особисто, а не через представника, та написана власноручно, містить особистий підпис відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не визнає заборгованість за спірним договором, спростовуються її власноручно написаною заявою про визнання позову.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до обставин справи, підстави для його скасування відсутні..

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: