Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/1805/16 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/3223/16 ОСОБА_1.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації, заробітної плати з урахуванням надбавки за високі досягнення та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи був неодноразово уточнений, до ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації, заробітної плати з урахуванням надбавки за високі досягнення та моральної шкоди, посилаючись на те, що 29 січня 2013 року на підставі наказу № 16-к його було прийнято на роботу до ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» на посаду заступника начальника з економічних питань.

10 червня 2014 року його було звільнено з підприємства за угодою сторін, про що підприємством було видано відповідний наказ № 42-к від 10.06.2014р..

На день його звільнення відповідач повинне був виплатити йому заборгованість по заробітній платі, але виплата суми заборгованості по заробітній платі внаслідок невідомих причин, на день звільнення з підприємства не відбулася, у звязку з чим він був вимушений звернутися до суду із заявами про видачу судових наказів, які набрали законної сили та по день звернення з позовом до суду не виконані.

Крім того, у 2014 році внаслідок невиконання відповідачем судових наказів та обовязку по виплаті заборгованості по заробітній платі, він був вимушений звернутися до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із позовом про стягнення зазначених сум та середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 12.06.2014 р. по 04.11.2014 р. в розмірі 31577,91 грн., а також моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2014 р. стягнуто з ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки при розрахунку при звільненні в розмірі 31577,91 грн., а також моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн..

Рішення суду від 04 листопада 2014 року набрало законної сили 28 листопада 2014 року, але станом на січень 2015 року відповідачем не виконано.

Вказує, що відповідач повинен сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення за період з 17.02.2016 року по 25.05.2016 року.

Крім того, вважає, що відповідач повинен сплатити йому компенсацію індексації, що передбачено Інструкцією зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 5 від 13.01.2004 р..

Зазначає, що відповідач своїми неправомірними діями завдав йому і моральної шкоди, яка полягає в тому, що відповідачем грубо порушені його законні права, що призвело до моральних страждань та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, та організації життя своєї родини, яка складається в тому числі з його 3-х дітей, які перебувають на його утриманні, через що він несе певні моральні страждання, які оцінює у 3000 гривень.

Також додатково зазначив, що наказом директора ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» № 6 від 04.02.2013 р. йому з 29.01.2013 р. було встановлено надбавку за високі досягнення у розмірі 35% від посадової тарифної ставки, яка у квітні та травні 2014 року йому не була підприємством виплачена.

В порушення ст. 29 та ст. 32 КЗпП України його не було повідомлено про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення за 2 місяці до введення таких змін.

Вважає, що оскільки його не було повідомлено про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення відповідачем незаконно було не виплачено йому надбавку за високі досягнення у розмірі 35 % від посадової тарифної ставки у квітні та травні 2014 року на загальну суму 1 048,18 грн. без урахування податків та обовязкових платежів.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на його користь нараховану індексацію за час затримки розрахунку при звільнення за період з 01 листопада 2013 р. по 11 червня 2014 р. (з використанням індексів інфляції з травня 2015 р. по квітень 2016 р.) та індексацію середнього заробітку за період з 12 червня 2014 р. по 16 лютого 2016 р. (з використанням індексів інфляції х липня 2014 р. по квітень 2016 р.) у розмірі 34 543,20 грн., стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення за період з 17.02.2016 р. по 25.05.2016 р. у розмірі 21 147.26 грн., стягнути донараховану заробітну плату за квітень та травень 2014 р. з урахування надбавки за високі досягнення у праці у розмірі 35% від посадової тарифної ставки у розмірі 1 048,18 грн., та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ввід 30 травня 2016 року позов задовольнити частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_4, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 лютого 2016 року по 25 травня 2016 року (включно) в розмірі 21 147 грн. 26 коп. без урахування податків та обовязкових платежів; індексацію за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 листопада 2013 року по 11 червня 2014 року (з використанням індексів інфляції з травня 2015 року по квітень 2016 року) та індексацію середнього заробітку за період з 12 червня 2014 року по 16 лютого 2016 року (з використанням індексів інфляції з липня 2014 року по квітень 2016 року) у розмірі 34 543 грн. 20 коп.; надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 35% від посадової тарифної ставки за квітень та травень 2014 року в розмірі 1 048 грн. 18 коп.; моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. 00 коп., а всього 57 738 грн. 64 коп.

Стягнуто з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь держави судовий збір за подання позову майнового характеру в розмірі 577 грн. 39 коп.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

У апеляційній скарзі представник ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» - ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 29 січня 2013 року на підставі наказу № 16-к ОСОБА_4 було прийнято на роботу до ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» на посаду заступника начальника з економічних питань.

10 червня 2014 року ОСОБА_4 було звільнено з підприємства за угодою сторін, про що підприємством було видано відповідний наказ № 42-к від 10.06.2014 року.

На день звільнення ОСОБА_4 з ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект», останнє повинно було виплатити йому заборгованість по заробітній платі, але виплата суми заборгованості по заробітній платі внаслідок невідомих причин, на день звільнення з підприємства не відбулася, у звязку з чим позивач звернувся до суду із заявами про видачу судових наказів, які набрали законної сили та по день звернення з позовом до суду не виконані.

Крім того, у 2014 році внаслідок невиконання ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» судових наказів та обовязку по виплаті заборгованості по заробітній платі, ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із позовом про стягнення зазначених сум та середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 12.06.2014 року по 04.11.2014 року в розмірі 31577,91 грн., а також моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2014р. стягнуто з ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки при розрахунку при звільненні в розмірі 31577,91 грн., а також моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Рішення суду від 04 листопада 2014 року набрало законної сили 28 листопада 2014 року, але станом на лютий 2016 року відповідачем не виконано.

Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив у судовому рішенні, що судовими наказами та рішеннями Жовтневого районного суду м. Запоріжжя встановлено, що ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» не здійснило повного розрахунку з звільненим працівником ОСОБА_4

Розмір середнього заробітку за термін затримки виплати заробітної плати з 17.02.2016 р. по 25.05.2016р. за розрахунком позивача становить: (386,32 грн. (середній заробіток за робочий день) х 68 робочих днів) = 26269,76 грн. Розмір податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати та військового збору становить 5122,50 грн.

Дослідивши вказаний розрахунок та інші докази , суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 21147 грн. 26 коп. без урахування податків та обовязкових платежів.

Судом також встановлено, що наказом № 6 від 04 лютого 2013 року ОСОБА_4, як заступнику директора з економічних питань з 29.01.2013р. призначено надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 35% від посадової тарифної ставки.

У квітні та травні 2014 року ОСОБА_4 згідно табелів обліку робочого часу за квітень та травень 2014 року не було підприємством враховано та виплачено надбавку за високі досягнення в розмірі 35 % від посадової тарифної ставки.

Оскільки ОСОБА_4 не було повідомлено про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення, суд правильно вказав, що ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» незаконно було не виплачено позивачу надбавку за високі досягнення у розмірі 35 % від посадової тарифної ставки у квітні та травні 2014 року на загальну суму 1048 грн. 18 коп. без урахування податків та обовязкових платежів та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення зазначених вимог.

Разом з тим, колегія вважає, що рішення суду в частині задоволення вимоги позивача, щодо стягнення на його користь з відповідача по справі індексації за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 листопада 2013 року по 11 червня 2014 року (з використанням індексів інфляції з травня 2015 року по квітень 2016 року) та індексацію середнього заробітку за період з 12 червня 2014 року по 16 лютого 2016 року у розмірі 34543 грн. 20 коп., підлягає скасуванню з ухвалення нового про вдовмову у задоволенні зазначених вимог виходячи з наступного.

Статтею 95 Закону України "Про оплату праці" передбачає, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Ст.9 ЦК передбачає, що норми Цивільного Кодексу можуть застосовуватися до трудових відносин у випадку, якщо такі відносини не врегульовані нормами трудового законодавства.

У свою чергу, питання виплати заробітної плати врегульовані Законами України "Про оплату праці", "Про індексацію грошових доходів населення","Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати", Порядком проведення індексації грошових доходів населення (затвердженим постановою КМУ від 17.07.2003 р. № 1078), Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати (затвердженим постановою КМУ від 20.12.1997 р. № 1427).

Таким чином, підстав для застосування ст.9 ЦК щодо індексації заборгованості не має.

За змістом ст.117 КЗпП України нарахування інфляційний втрат на середній заробіток за час затримки розрахунку не передбачено, а тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Дослідивши обставини справи та навівши у рішенні відповідні докази, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача моральну у шкоду у сумі 1000 грн.

Посилання у апеляційній скарзі на відсутність вини позивача у несвоєчасному розрахунку з позивачем у звязку з арештом рахунків підприємства не є підставою для скасування рішення суду, оскільки вина власника не виключається при відсутності грошей на розрахунковому рахунку, фінансових труднощах підприємства тощо. Вину власника виключає лише непереборна сила, що розуміється як надзвичайна і невідворотна за даних умов подія.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2016 року у цій справі в частині стягнення з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_4 індексації за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 листопада 2013 року по 11 червня 2014 року (з використанням індексів інфляції з травня 2015 року по квітень 2016 року) та індексацію середнього заробітку за період з 12 червня 2014 року по 16 лютого 2016 року (з використанням індексів інфляції з липня 2014 року по квітень 2016 року) у розмірі 34 543 грн. 20 коп. скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: