Справа №442/9858/14-ц
Провадження №2/442/77/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції про припинення договору поруки, скасування постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вищевказаним позовом, в якому просить: договір поруки №625/40/2-433 укладений між нею, ОСОБА_2 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» вважати припиненим 14 січня 2009р.; постанову державного виконавця Кравчук Н.З. ВДВС Трускавецького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження від 08.08.2014р. по виконавчому провадженню №44030133 скасувати та скасувати арешт усього її майна накладеного на підставі цієї постанови; виконавчий лист виданий Дніпровським районним судом м.Києва № 6/2604/2836/12 від 13.01.2013р. в частині стягнення з позивача солідарного боргу в розмірі 822932,02 грн. на користь ОСОБА_1 визнати таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12 червня 2007р. між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотечного кредиту №625/08/1-137 згідно якого ОСОБА_2 було надано грошові кошти в сумі 99 600 доларів США зі сплатою 13% річних та з кінцевим терміном погашення заборгованості до 11.06.2022р.

31 липня 2008р. між позивачем, ОСОБА_1 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір поруки №625/40/2-433 згідно п. 1.1. якого вона взяла на себе зобов'язання у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту №625/08/1-137 від 12 червня 2007р.

На скільки позивачу відомо зі слів ОСОБА_2 та підтверджується платіжними квитанціями, ОСОБА_2 сплачував кошти по кредитному договору до 14 квітня 2008р., тобто, останній платіж був здійснений до моменту підписання договору поруки між нею та відповідачами.

В умовах договору поруки не було встановлено терміну його дії.

Згідно п.4.5. договору іпотечного кредиту у разі невиконання позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.9, 3.3.10 цього договору, протягом більше 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані санкції.

Згідно п. 3.1.1. договору поруки поручитель зобов'язаний протягом одного робочого дня, від дати отримання письмової вимоги кредитора про невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов'язання, виконати відповідне зобов'язання, шляхом перерахування непогашеної суми кредиту на відповідні рахунки.

Відтак, днем, коли кредитор міг пред'явити вимогу про виконання основного зобов'язання до боржника - ОСОБА_2 слід вважати 90 денний з моменту сплати останнього платежу (13 липня 2008р) та один робочий день, тобто 14 липня 2008р.

Таким чином, кредитор зобов'язаний був пред'явити до позивача вимоги як до поручителя протягом 6 місяців з дати 14 липня 2008р., тобто до 14 січня 2009р.

З відмітки про отримання позовної заяви слідує, що АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» звернувся з позовом до позивача лише 07 грудня 2009р., тобто вже після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку.

Таким чином, договір поруки №625/40/2-433 укладений між позивачем та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» просить вважати припиненим 14 січня 2009р. на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України

16 серпня 2010р. постійно діючим Третейським судом при асоціації українських банків було ухвалено рішення про стягнення солідарно на користь АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» з позивача та ОСОБА_2 814388,20 коп. заборгованості по договору кредиту та 8543,88 коп. третейського збору.

Про таке рішення суду дізналася лише в вересні 2014р. коли з ВДВС Трускавецького міського управління юстиції до позивача надійшла пропозиція добровільно виконати рішення суду. Саме у приміщенні ВДВС вона ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження №44030133 та виявила виконавчий лист виданий Дніпровським районним судом м. Києва №6/2604/2836/12 від 13.01.2013р.

На підставі даного виконавчого листа працівниками ВДВС Трускавецького МУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження від 08.08.2014р.

У зв'язку з тим, що договір поруки №625/40/2-433 укладений між ОСОБА_1 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» слід вважати припиненим 14 січня 2009р., судове рішення третейського суду в частині стягнення коштів з неї на користь АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» слід вважати незаконним.

За таких обставин, вважає, що постанову державного виконавця Кравчук Н.З. ВДВС Трускавецького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження від 08.08.2014р. слід скасувати та скасувати арешт усього мого майна.

Враховуючи, що договір поруки №625/40/2-433 укладений між позивачем та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» слід вважати припиненим 14 січня 2009р., у неї відсутній матеріально-правовий обов'язок перед Відповідачем1 по сплаті коштів.

Враховуючи дану обставину, вважає, що виконавчий лист виданий Дніпровським районним судом м.Києва №6/2604/2836/12 від 13.01.2013р. в частині стягнення з неї солідарного боргу в розмірі 822932,02 грн. на користь Банку слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» заперечив щодо заявленого позову з підстав викладених в письмовому запереченні та письмовому поясненні. Просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій позов визає та просить суд проводити розгляд справи без його участі.

Представник відділу ДВС Трускавецького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, хоча про дату та час був належним чином повідомлений.

Заслухавши пояснення учасників процесу, а також дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

В судовому засідання встановлено та сторонами не заперечується, що 12 червня 2007р. між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотечного кредиту №625/08/1-137 згідно якого Відповідачу 2 було надано грошові кошти в сумі 99 600 доларів США зі сплатою 13 процентів річних та з кінцевим терміном погашення заборгованості до 11.06.2022р.

31 липня 2008р. між позивачем, ОСОБА_1 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір поруки №625/40/2-433 згідно п. 1.1. якого вона взяла на себе зобов'язання у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником (Відповідачем 2) зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту №625/08/1-137 від 12 червня 2007р.

З долученої до позовної заяви та оглянутої в судовому засіданні копії квитанції вбачається, що ОСОБА_2 останній платіж на погашення кредиту здійснив 14 квітня 2008 року.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» не представив суду на спростування даної обставини інших квитанцій про погашення кредиту ОСОБА_2 після цієї дати, хоча посилався на власний розрахунок вимог банку у зв'язку з неповерненням ОСОБА_2 кредитної заборгованості.

На запитання представника позивача та суду про можливість надати суду копію квитанції про погашення кредиту ОСОБА_2 після 14 квітня 2008р. повідомив, що не має такої можливості.

Тому, суд не може взяти до уваги представлений Банком розрахунок, оскільки такий не підтверджений іншими доказами (у ньому відсутній підпис боржника про сплату коштів на погашення кредиту, не надано квитанцій про подальші погашення).

Що стосується посилань представника ПАТ «Укрсоцбанк» на той факт, що 08.09.2009р. останній надіслав поштове відправлення на ім'я ОСОБА_1, а відтак належним чином повідомив позивача про наявну заборгованість та в подальшому пред'явив позов в межах трьохрічного строку суд вважає, що такі не можна взяти до уваги виходячи з наступного.

З долученого Банком до матеріалів справи списку №1 поштових відправлень від 08.09.2009р. не вбачається, яке саме відправлення було здійснене на ім'я ОСОБА_1 (відсутній опис вмісту) та немає підтверджуючого документу (повідомлення про вручення, розписки) ОСОБА_1 про отримання такого повідомлення.

Окрім того, Верховний суд України розглядаючи справу № 6-125цс14 зробив висновок: «…пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову», що викладено у правовій позиції суду.

З відмітки про отримання позовної заяви слідує, що АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» звернувся з позовом до позивача 07 грудня 2009р.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов»язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно п.4.5. договору іпотечного кредиту у разі невиконання позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.9, 3.3.10 цього договору, протягом більше 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані санкції.

Згідно п. 3.1.1. договору поруки поручитель зобов'язаний протягом одного робочого дня, від дати отримання письмової вимоги кредитора про невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов'язання, виконати відповідне зобов'язання, шляхом перерахування непогашеної суми кредиту на відповідні рахунки.

Відтак, днем, коли кредитор міг пред'явити вимогу про виконання основного зобов'язання до боржника - ОСОБА_2 слід вважати 90 денний з моменту сплати останнього платежу (13 липня 2008р) та один робочий день, тобто 14 липня 2008р.

Таким чином, відповідач1 зобов'язаний був пред'явити до позивача вимоги як до поручителя протягом 6 місяців з дати 14 липня 2008р., тобто до 14 січня 2009р.

Відтак суд прийшов до висновку, що договір поруки №625/40/2-433 укладений між позивачем та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» слід вважати припиненим 14 січня 2009р. на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

В частині інших позовних вимог суд вважає, що такі не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги стосуються державного виконавця і відповідно до постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ, незалежно від місця виконання судового рішення.

Вимога про визнання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва №6/2604/2836/12 від 13.01.2013р. в частині стягнення з ОСОБА_1 солідарно боргу в розмірі 822932,02 грн. на користь відповідача1, що не підлягає виконанню в порядку ст. 369 ЦПК України може лише суд, який його видав.

Так як місцем видачі виконавчого листа є Дніпровський районний суд м. Києва позивач повинен звернутися туди з відповідними вимогами.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 212, 214 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Договір поруки №625/40/2-433 укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» вважати припиненим 14 січня 2009р.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя __________________ О.В. Крамар