Справа № 306/3189/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

30 серпня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Куцина М.М.

суддів Бисаги Т.Ю., Павліченка С.В.

при секретарі Шукаль О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Свалявського районного суду від 13 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину щодо відчуження транспортного засобу, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину щодо відчуження транспортного засобу.

30 травня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подали клопотання про передачу даної цивільної справи з Свалявського районного суду Закарпатської області на розгляд Соломянського районного суду м. Києва, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України.

Клопотання мотивовано тим, що відповідачі по даній справі проживають і знаходяться в одному місці, в межах території Соломянського районного суду м. Києва, а тому, даний позов повинен розглядатися за місцем проживання і місцезнаходженням обох відповідачів, тобто, Соломянським районним судом м. Києва, якому підсудна дана справа.

Ухвалою Свалявського районного суду від 13 липня 2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1, ОСОБА_3 про передачу справи № 306/3189/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину щодо відчуження транспортного засобу з Свалявського районного суду Закарпатської області на розгляд Соломянського районного суду м. Києва відмовлено.

Не погодившись з ухвалою Свалявського районного суду від 13 липня 2016 року ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність ухвали із-за порушення норм процесуального прав, неповного зясування обставин справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити у повному обсязі клопотання про передачу справи з одного суду до іншого, та передати дану цивільну справу за підсудністю до Соломянського районного суду м. Києва.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відмовляючи у задоволенні клопотання про передачу справи з одного суду до іншого, судом першої інстанції порушено принцип рівності сторін перед законом та судом, надано перевагу стороні позивача, а також проігноровано обґрунтоване клопотання відповідачів, які просили суд першої інстанції передати справу на розгляд іншому суду за правилами підсудності. На думку апелянта, позовна заява ОСОБА_2 надійшла до Свалявського районного суду 19 травня 2016 року. Судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 115 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні апеляційної інстанції просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші сторони не зявилися в судове засідання апеляційної інстанції. Судова колегія вважає, що на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України може розглянути справу без їх участі, так як вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи та їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу від 13 липня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про передачу даної цивільної справи на розгляд Соломянського районного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що на час подання позову один із відповідачів проживав на території Свалявського району, а тому заяву не було прийнято з порушенням правил підсудності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України - якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд передає справу на розгляд іншому суду.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наданої копії паспорту ОСОБА_3 серії МЕ № 856817, виданого 02.02.2008 року Соломянським РУ ГУ МВС України в м. Києві, останній зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Том 2, а. с. 116)

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_1 серії ВР № 552745, виданого 12.05.2014 року Свалявським РС ГУДМС України в Закарпатській області, остання зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 28.10.2015 року (а. с. 115).

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину щодо відчуження транспортного засобу подано до суду 20.11.2014 року (Том 1, а. с. 3-6).

Відповідно до листа Свалявського РС ГУДМС України у Закарпатській області від 28 листопада від 2014 року, станом на 20.11.2014 року, тобто на момент подачі позову, відповідач ОСОБА_1 значилася зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Том 1, а.с. 34).

Отже, судом першої інстанції вірно зроблено висновок про те, що на час подання позову один із відповідачів, а саме ОСОБА_1 проживала на території Свалявського району, а тому позовну заяву не було прийнято з порушенням правил підсудності. Крім того, зміна місця проживання відповідача після прийняття позовної заяви не являється підставою для зміни підсудності.

З огляду на викладене та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити як безпідставну та необгрунтовану, й залишити без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про передачу даної цивільної справи на розгляд Соломянського районного суду м. Києва, яку постановлено з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Свалявського районного суду від 13 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Судді: