АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Винту Ю.М., Половінкіної Н.Ю.

секретар: Герман Я.І.

за участю: представника ВДВС - Гуцула І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 червня 2016 року та на ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 березня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій та бездіяльності посадових осіб хотинського відділу державної виконавчої служби,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 червня 2016 року скаргу ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій та бездіяльності посадових осіб Хотинського відділу державної виконавчої служби задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 строк для подання скарги про визнання неправомірними дій та бездіяльності посадових осіб Хотинського районного відділу державної виконавчої служби з 13 грудня 2015 року.

Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Хотинського районного відділу державної виконавчої служби Гуцула Ігоря Івановича та заступника начальника Хотинського районного відділу державної виконавчої служби Лобчук Ганни Олександрівни з 20 жовтня 2015 року до 03 листопада 2015 року в частині прострочення належного строку для винесення постанов про приєднання виконавчих проваджень № 34028055, № 36247553, № 36248056, № 36247792, № 38689567, № 40605790, № 42725300, № 45766055 до зведеного виконавчого провадження № 46026781.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Хотинського районного відділу державної виконавчої служби гуцула Ігоря Івановича та заступника начальника Хотинського районного відділу державної виконавчої служби Лобчук Ганни Олександрівни з 19 листопада 2015 року щодо одночасного виконання судового наказу № 2-н-213/12 у виконавчих провадженнях № 36247553 та № 48051721 та судового наказу № 2-н-295/12 у виконавчих провадженнях № 34028055 та № 48053590.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Хотинського районного відділу державної виконавчої служби Гуцула Ігоря Івановича при винесенні постанов від 30 грудня 2015 року про зупинення виконавчих проваджень № 34028055, № 36247553, № 36248056, № 36247792, № 38689567, № 40605790, № 42725300, № 45766055, № 48493285 на підставі п.4 ч.1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

В решті заявлених вимог відмовлено.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 24.03.2016 року заяву заступника начальника відділу ДВС Хотинського РУЮ в Чернівецькій області- Лобчук Г.О. про відвід головуючого судді Руснака А.І. у цивільній справі № 724/1976/15-ц, провадження №4-с/724/1/16 за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії та бездіяльність посадових осіб ВДВС Хотинського РУЮ, порушення ними прав стягувача на справедливий судовий розгляд та мирне володіння своїм майном-задоволено, відведено суддю Руснака А.І. і справу направлено для розгляду до Новосельцького районного суду Чернівецької області . тобто змінено підсудність.

Не погодившись частково з ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати її в частині відмови у задоволенні визнання:

- неправомірною бездіяльність протягом тривалого часу (з 14.07.2014 року) старшого державного виконавця відділу ДВС Хотинського РУЮ Гуцула І. І. та заступника начальника відділу ДВС Хотинського РУЮ Лобчук Г. О. внаслідок відсутності звернення стягнення на майно боржника;

- порушення права ОСОБА_2 на справедливий судовий розгляд та мирне володіння своїм майном внаслідок неправомірних дій та бездіяльності державних виконавців;

- неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Хотинського РУЮ Гуцула І. І. при виконанні ВП №36247553, №36248056, №36247792, №38689567, №40605790, №42725300, №45766055, оскільки з 29.01.2013 року до 30.12.2015 року не проводився розшук майна боржника, а строк здійснення цих виконавчих проваджень минув.

Змінити ухвалу Новоселицького районного суду в наступних абзацах:

„За вказаних обставин, суд вважає обґрунтованим посилання представника Хотинського ВДВС на неможливість арешту майно боржника з тих підстав, що на все майно боржника звернуто стягнення як на предмет іпотеки, в тому числі на майно, яке було арештовано слідчими органами, та відхиляє доводи заявника про те, що з липня 2014 року представником Хотинського ВДВС Гуцулом І. І. була допущена бездіяльність, яка виразилась у не вчиненні виконавчих дій щодо звернення стягнення на майно боржника, яке було арештовано слідчими органами."

„Із урахуванням того, що на все майно ТзОВ «Арго» судовим рішенням звернуто стягнення як на предмет іпотеки та проведених державним виконавцем розшукових дій щодо виявлення майна боржника, суд не вбачає його бездіяльність у проведенні такого розшуку з 29 січня 2013 року по ЗО грудня 2015 року."

Вказати в цих абзацах на те, що звернення господарським судом стягнення на майно боржника в 2011 році не робило ПАТ „Укрексімбанк" автоматично власником майна ТзОВ ВКТ „Арго", в тому числі арештованого правоохоронними органами у вересні 2012 року.

Скасувати ухвалу Хотинського районного суду №724/1976/15-ц від 24.03.2016 року про задоволення заяви про відвід судді та відмовити відділу ДВС Хотинського РУЮ у задоволенні відводу та щодо передачі справи на розгляд Новоселицькому районному суду Чернівецької області.

Покласти на ВДВС Хотинського РУЮ судові витрати, пов'язані із розглядом скарги в суді пешої інстанції, а також судові витрати, пов'язані із розглядом апеляційної скарги.

Посилається на порушення судами першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши доповідача, заявника, представника ВДВС, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню .

Новоселицький районний суд Чернівецької області, постановляючи ухвалу про часткове задоволення скарги ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій та бездіяльності посадових осіб Хотинського відділу державної виконавчої служби, прийшов до правильного висновку про те, що мала місце бездіяльність старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції Гуцула Ігоря Івановича та заступника начальника виконавчої служби Лобчук Ганни Олександрівни під час виконання судового рішення.

Такий висновок суду ґрунтується на нормах матеріального права та на доказах, представлених сторонами по справі.

Оскільки в цій частині ухвала суду не оскаржується, то вона набрала законної сили.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду в частині відмови ОСОБА_2 у її вимогах про неправомірність бездіяльності протягом тровалаго часу старшого державного виконавця відділу ДВС Хотинського РУЮ Гуцула І.І. та заступника начальника відділу ДВС Хотинського РУЮ Лобчук Г.О. внаслідок відсутності звернення стягнення на майно боржника та неправомірність бездіяльність старшого державного виконавця відділу ДВС Хотинського РУЮ Гуцула І.І. при виконанні виконавчих проваджень. №36247553, №36248056, №36247792, №38689567, №40605790, №42725300, №45766055, оскільки з 29.01.2013 року до 30.12.2015 року не проводився розшук майна боржника, а строк здійснення цих виконавчих проваджень минув, є обґрунтованою, відповідає нормам процесуального права та обставинам, встановленим судом.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 17 лютого 2010 року, частково зміненим постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23 березня 2011 року, стягнуто з ТзОВ ВКТ «Арго» на користь ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» 767577927 гривень 21 копійок боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки ТзОВ ВКТ «Арго», в тому числі майно, призначене для його діяльності, включаючи земельні ділянки, а також всі обєкти, розташовані на земельних ділянках, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, право на торгівельну марку або інше призначення та інші права, основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, що відображені у самостійному балансі або з будь-якої причини не відображені в його балансі, але є його власністю згідно виписки з балансу за початковою ціною 751292106 гривень.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 02 жовтня 2014 року було відмовлено у задоволенні клопотання Хотинського ВДВС про звернення стягнення на майно боржника, а саме арештований виконавчою службою транспортний засіб марки «ЗІЛ-130» днз 04092 МС, з тих підстав, що все майно ТзОВ ВКТ «Арго» входить до єдиного майнового комплексу боржника, що використовується для підприємницької діяльності, на яке вищевказаним судовим рішенням звернуто стягнення як на предмет іпотеки.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 27 січня 2015 року, яким відмовлено в задоволенні клопотання Хотинського ВДВС про звернення стягнення на майно боржника, а саме обєкт нерухомості, що розташований по вул. Радянський, № 14 в смт. Літин Вінницької області.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав обґрунтованими посилання представника Хотинського ВДВС на неможливість арешту майно боржника з тих підстав, що на все майно боржника звернуто стягнення як на предмет іпотеки, в тому числі на майно, яке було арештовано слідчими органами, тому обґрунтовано відхилив вимоги заявника про те, що з липня 2014 року представником Хотинського ВДВС Гуцулом І.І. була допущена бездіяльність, яка виразилась у не вчиненні виконавчих дій щодо звернення стягнення на майно боржника, яке було арештовано слідчими органами.

Доводи заявника про неправомірність зупинення державним виконавцем виконавчих проваджень № 36248056 та № 36247792 суд обґрунтовано вважав безпідставними, виходячи з того, що відповідно до п.8 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 27 липня 2012 року відносно ТзОВ «Арго» порушено провадження у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановами державного виконавця від 30 грудня 2015 року були зупинені виконавчі провадження № 36248056 та № 36247792 про стягнення з ТзОВ «Арго» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі відповідно на 1000 гривень та 5000 гривень.

Зважаючи на те, що на дані грошові зобовязання поширюється дія мораторія, запровадженого господарським судом та виконавчі провадження можуть бути зупинені, в тому числі у зведеному провадженні, суд прийшов до правильного висновку про правомірність винесення державним виконавцем вказаних постанов.

Також, безпідставними є доводи заявника про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Хотинського ВДВС при виконанні виконавчих проваджень № 36247553, № 36248056, № 36247792, № 38689567, № 40605790, № 42725300, № 45766055 в період з 29 січня 2013 року до 30 грудня 2015 року з підстав не проведення розшуку майна боржника.

Так, за замістом ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обовязковою для виконання органами внутрішніх справ. Законодавець встановлює, що розшук майна боржника здійснює державна виконавча служба шляхом запитів до відповідних установ (Державної автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, податкової інспекції тощо). Головною метою проведення розшуку майна є забезпечення виконання рішення.

Матеріалами справи встановлено, що в період з 29 січня 2013 року до 30 грудня 2015 року Хотинським ВДВС вживалися розшукові заходи майна боржника, а саме в матеріалах виконавчих проваджень наявні відповідні запити в державні установи (органи місцевого самоврядування та податкові органи) щодо майнового стану боржника, з яких вбачається про відсутність такого у боржника.

Також, постановою державного виконавця від 14 червня 2013 року оголошено розшук та накладено арешт на майно боржника із забороною його відчуження, копії яких направлено на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника.

При цьому, суд 1-ї інстанції обґрунтовано врахував, що виконавчі дії щодо розшуку, арешту та намагання державного виконавця звернути стягнення на автомобіль НОМЕР_1 та об'єкт нерухомості, що розташований по вул. Радянський, № 14 в смт. Літин Вінницької області, у задоволенні клопотання якого було відмовлено ухвалами господарського суду Чернівецької області від 02 жовтня 2014 року та 27 січня 2015 року.

Із урахуванням того, що на все майно ТзОВ «Арго» судовим рішенням звернуто стягнення як на предмет іпотеки та проведених державним виконавцем розшукових дій щодо виявлення майна боржника, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що бездіяльність виконавця у проведенні такого розшуку з 29 січня 2013 року по 30 грудня 2015 року відсутня.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд порушив норми ЦПК України, протирічать матеріалам справи та спростовуються висновками суду.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншим засобом доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Посилання апелянта ОСОБА_2 на те, що внаслідок неправомірних дій старшого державного виконавця відділу ДВС Хотинського РУЮ Гуцула І.І. було порушено її права на справедливий судовий розгляд та мирне володіння своїм майном є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як роз'яснено в п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

У п.20 вищезазначеної Постанови Пленуму зазначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Суди розглядають справи за такими скаргами в передбаченому розділом VII ЦПК порядку незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Такий спір не може бути підставою для залишення скарг без розгляду або іншим чином впливати на їх розгляд.

У разі заявлення у скарзі вимог про право (наприклад, про захист гідності, честі та ділової репутації, відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби) в їх прийнятті має бути відмовлено на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, статті 383 ЦПК.

Таким чином, визнання порушеними стосовно ОСОБА_2 ст.ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколу № 1 до Конвенції не може бути предметом судового розгляду у даній справі, оскільки суд в даних правовідносинах вирішує питання лише про правомірність рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби відділу ДВС Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області.

Крім того, відповідно до розділу ІІ статті 19 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечення дотримання зобов'язань за Конвенцією та Протоколами до неї відноситься до повноважень Європейського суду з прав людини.

Помилковими є доводи апелянта про те, що ухвала Хотинського районного суду Чернівецької області від 03 березня 2016 року винесена з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Як вбачається із заяви про відвід судді, заступник начальника відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області Лобчук Г.О. посилається на те, що згаданим суддею неодноразово розглядались справи і ухвалювались по них рішення, де сторонами були боржник і стягувач ОСОБА_2 і суддею була висловлена позиція щодо даного спору на користь заявника.

Для того, щоб в сторін не виникало будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, чи безсторонності судді при розгляді даної справи, суд першої інстанції, виходячи із змісту статті 20 ЦПК України, прийшов до правильного висновку, задовольнивши заяву заступника начальника відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області Лобчук Г.О. про відвід судді Руснака А.І.

У зв'язку з тим, що у Хотинському районному суду Чернівецької області тільки один суддя - має повноваження на розгляд справ, ухвалою суду обґрунтовано була змінена підсудність на найближчий за відстанню суд.

Інші доводи апелянта не впливають на законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 червня 2016 року про визнання неправомірними дій та бездіяльності посадових осіб Хотинського відділу державної виконавчої служби та ухвала Хотинського районного суд Чернівецької області від 24 березня 2016 року постановлені з додержанням вимог закону, підстав для їх скасування немає.

Безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, є вимоги заявника в апеляційній скарзі про стягнення судом апеляційної інстанції на користь держави судового збору за розгляд справи судом 1-ї інстанції, оскільки це є обов'язком суду, який ухвалив оскаржуване судове рішення, і може бути вирішено судом 1-ї інстанції на підставі поданої заяви шляхом ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 червня 2016 року та ухвалу Хотинського районного суд Чернівецької області від 24 березня 2016 року - відхилити.

Ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 червня 2016 року та ухвалу Хотинського районного суд Чернівецької області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили..

Головуючий : /підпис/

Судді : /підписи/

Згідно з оригіналом :