Справа №642/1455/16-ц
Провадження №2п/642/57/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 р. Ленінський районний суд м. Харкова

у складі:

головуючого Лазарєва А.В.,

секретаря Клименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2016 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулася ОСОБА_2 з позовною заявою, в якій просила у рахунок погашення заборгованості за договором позики звернути стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Червоноселищна, 4-А , визнати за нею право власності на вказане домоволодіння, припинити право власності відповідачки ОСОБА_1 на це домоволодіння. У позовній заяві позивачка зазначила, що відповідно до п.1 договору позики грошей від 24 квітня 2009 р. у редакції договору №6 про внесення змін та доповнень до договору позики грошей від 30.11.2012 р., вона передала відповідачці у власність грошові кошти в сумі 189000 гр., що за курсом НБУ на момент укладання договору складало 17800 євро, які відповідачка зобов»язалася повернути до 30.11.2013 р.. Відповідно до п.2 договору позики грошей в разі девальвації гривні протягом строку цього договору відповідачка зобов'язалася повернути суму грошей в гривнях, еквівалентну євро за офіційним курсом НБУ на день платежу. Відповідно до п.12 договору іпотеки від 24.04.2009 р., який був укладений для забезпечення договору позики, в разі невиконання відповідачкою взятих на себе зобов»язань за договором позики до неї, ОСОБА_2, переходить право власності на предмет іпотеки - належний відповідачці житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Червоноселищна, 4-А в м. Харкові. Відповідачкою не було здійснено жодного платежу. Станом на 1 березня 2016 р. сума заборгованості складає 525100 гр.. Відповідачка не виконала взяті на себе зобов»язання, позичені грошові кошти не повернула. На підставі викладеного позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що належить відповідачці.

21 квітня 2016 р. відповідачка, будучи належним чином повідомлена, до суду не з»явилася і від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд, керуючись ст.224 ЦПК України, вирішив розглянути справу за відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням того, що проти такого порядку вирішення справи представник позивачки не заперечував.

18 травня 2016 р. відповідачка надала до канцелярії суду заяву з проханням перенести розгляд справи за станом її здоров»я, у зв»язку з чим 19 травня 2016 р. слухання справи не відбулося.

24 червня 2016 р., будучи належним чином повідомлена, відповідачка до суду не з»явилася повторно, надавши 23 червня 2016 р. до канцелярії суду заяву з проханням перенести слухання справи за станом її здоров»я. Відповідачка, як і у першому випадку, не надала суду медичних документів про хворобу.

Приймаючи до уваги, що відповідачка не з»явилася у судове засідання повторно, суд, керуючись ч.4 ст.169 ЦПК України, вирішив закінчити розгляд справи за відсутності відповідачки та вирішити справу на підставі наявних в ній даних і доказів.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 24 червня 2016 р. позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені повністю.

У рахунок погашення заборгованості за договором позики б/н від 24.04.2009 р. у розмірі 525100 гр., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 24.04.2009 р. №178, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а саме житловий будинок з надвірними будівлями літ. А-1, шл.бл, цегла, житловою площею 37,7 кв. м загальною площею 63,5 кв. м.; при цьому будинку є надвірні будівлі: сарай літ. Б, навіс літ. В, вбиральня літ. Г, огорожа №1,2, льох літ. Д, розташований за адресою: місто Харків, вулиця Червоноселищна, будинок №4-А (чотири «А».) шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на нього.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями літ. А-1, шл/бл, цегла, житловою площею 37,7 кв. м, загальною площею 63,5 кв. м; при цьому будинку є надвірні будівлі: сарай літ. Б; навіс літ. В; вбиральня літ. Г; огорожа №1,2; льох літ. Д, розташований за адресою: місто Харків, вулиця Червоноселищна, будинок №4-А ( чотири «А».).

Припинено право власності ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними будівлями літ.А-1, шл/бл, цегла, житловою площею 37,7 кв. м, загальною площею 63,5 кв. м; при цьому будинку є надвірні будівлі: сарай літ. Б, навіс літ. В, вбиральня літ. Г, огорожа №1,2, льох літ. Д, розташований за адресою: місто Харків, вулиця Червоноселищна, будинок №4-А (чотири «А».) у зв'язку з переходом права власності до ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за сплачений судовий збір грошові кошти в сумі 5397 гр. 97 коп..

29 серпня 2016 р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 з проханням скасувати вказане заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку, мотивуючи тим, що про судове засідання вона була повідомлена повісткою тільки 21 квітня 2016 р.. Щодо наступних судових засідань повістки їй не надходили, отже вона була вимушена самостійно телефонувати до суду для з'ясування дати та часу розгляду справи. Це унеможливлювало її своєчасну підготовку до виходу в суд, зокрема, за станом здоров'я. Дійсно, між нею та позивачкою 24 квітня 2009 р. було укладено договори позики та іпотеки. Водночас, насправді стороною у договорі був засновник ломбарду «Капітал» ОСОБА_3. Він надавав їй гроші у позику та йому (або його співробітникам). Вона щомісяця повертала борг готівкою або шляхом банківських переказів. Вважає, що допит ОСОБА_3 у якості свідка необхідним. ОСОБА_1 вважає заочне рішення необґрунтованим, що від імені позивачки діють 3-ї особи, підробляючи її підпис. Оцінка предмету іпотеки не відповідає дійсності.

Відповідно до ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1, будучи 31.03.2016 р. належним чином повідомлена повісткою, 21 квітня 2016 р. у судове засідання не зявилася, про причину неявки не повідомила і від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, а тому суд, керуючись ст.224 ЦПК України, вирішив розглянути справу за її відсутності. В цей день суд не зміг завершити розгляд справи у зв»язку з зайнятістю в іншій справі та призначив судовий розгляд на 19.05.2016 р. ( а. с. 47, 51-52) .

18 травня 2016 р. до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_1 з проханням перенести розгляд справи, призначеної на 19 травня 2016 р., на пізніший строк за станом здоровя ( а. с. 54).

Виходячи з того, що відповідачка ОСОБА_1 виявила бажання прийняти участь в подальшому розгляді справи 25 травня 2016 р. суд направив повістку відповідачці для участі у справі 24 червня 2016 р.. Дану повістку відповідачка отримала 28 травня 2016 р., однак до суду не зявилася повторно, надавши до канцелярії суду заяву з проханням перенести розгляд справи на пізніший строк за станом її здоровя. Документів про захворювання відповідачкою як у першому так і у другому випадку не надано ( а. с. 54, 57-60).

Приймаючи до уваги, що відповідачка не зявилася у судове засідання повторно, суд у відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України вирішив закінчити розгляд справи за відсутності відповідачки та вирішити справу на підставі наявних у справі даних та доказів.

Таким чином вказаний відповідачкою факт, що повістку у судове засідання вона отримала тільки один раз не відповідає дійсності.

На підставі викладеного, судом встановлено, що відповідачка не зявилася у судове засідання та не повідомила про причини неявки з поважних причин, крім цього докази, на які вона посилається, не мають істотного значення для правильного вирішення справи, а тому суд відмовляє у скасуванні заочного рішення.

Суд розглянув справу у відсутності сторін, у відповідності до ст.231 ЦПК України, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду.

Керуючись ст. ст. 230 232 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 червня 2016 р. у справі №642/1455/16-ц - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідачка ОСОБА_1 має право оскаржити заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 червня 2016 р. в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня отримання ухвали про відмову у скасуванні заочного рішення.

Суддя А.В. Лазарєв