АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Винту Ю.М.

секретар: Чубрей І.І.

розглянувши апеляційну скаргу Сокирянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14 липня 2016 року у справі за поданням старшого державного виконавця Сокирянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший державний виконавець Сокирянського РВ ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області Злий Р.М. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань.

Посилався на те, що у провадженні відділу перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №722/267/15-к, виданого Сокирянським районним судом Чернівецької області від 27 квітня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 10 102 гривні 98 копійок.

21 травня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано боржнику для виконання та стягувачу для відома.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, інформація щодо права власності на рухоме майно ОСОБА_1 відсутня.

Згідно відповідей Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами та/

22ц-1161/16 головуючий по 1 інстанції Ратушенко О.М.

Категорія: 59 доповідач Кулянда М.І.

або фізичними особами-підприємцями, на обліку в органах ДПС боржник не перебуває.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта встановлено, що боржник нерухомим майном на праві власності не володіє.

Згідно відповідей Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами та про осіб-боржників, які отримують пенсії, інформації не знайдено.

З метою примусового виконання рішення суду, державним виконавцем 22 березня 2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Для забезпечення вжиття всіх заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду, просив обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14 липня 2016 року у задоволенні подання старшого державного виконавця Сокирянського РВ ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області Злого Р.М. про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань відмовлено.

На вказану ухвалу Сокирянський РВ ДВС ГТУЮ подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання державного виконавця.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга Сокирянського РВ ДВС ГТУЮ підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки державний виконавець не довів факту ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань по сплаті заборгованості за рішенням суду, підстави для обмеження її у праві виїзду за межі країни відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що на виконанні у Сокирянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №722/267/15-к, виданого Сокирянським районним судом Чернівецької області від 27 квітня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 10 102 гривні 98 копійок.

21 травня 2015 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої 04 червня 2015 року надіслано боржнику для виконання та стягувачу для відома.

22 березня 2016 року державним виконавцем, з метою примусового виконання рішення суду, винесено постанову про арешт майна боржника, однак, рішення суду до сьогоднішнього дня не виконано.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п.18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом, і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Судом першої інстанції належним чином враховано норми цього Закону та обгрунтовано відмовлено у задоволенні подання, у зв'язку з відсутністю підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду.

Зі змісту п.5 ст.6 зазначеного Закону, вбачається, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов'язань, але і ухилення від їх виконання.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Тобто право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у державного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов'язань.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду про стягнення боргу.

Сам факт невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов'язків.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне.

Із пояснень, наданих ОСОБА_1, 11 серпня 2015 року, про причини невиконання рішення суду, вбачається, що на даний час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною і зобов'язалась в найближчий час виконати рішення суду, що свідчить про те, що вона не має наміру ухилятися від виконання рішення суду.

Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Судом першої інстанції в повній мірі встановлені всі обставини справи та зроблено обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення подання.

Враховуючи всі обставини справи, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що державним виконавцем не доведено факту ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, отже, відсутні підстави для задоволення подання про тимчасове обмеження особи в праві виїзду за межі України.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає нормам процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Сокирянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області відхилити.

Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: