Справа № 495/4669/16-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
07 грудня 2016 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.,
при секретарі Мамончик К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,
ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з уточненою позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.
Так, позивач просив суд зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначити такі способи участі та вихованні дитини:
- 1 раз на тиждень, з п'ятниці о 13.00 годині до неділі о 18.00 годині, з виїздом до місця свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, без присутності матері;
- систематичні побачення з сином в день його народженим з 12.00 годин до 18.00 годин;
- в період усіх шкільних канікул (осінні, зимні, весняні та літні) з виїздом до місця свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, без присутності матері.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, згідно заяви уточнені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та розглядати справу без його присутності.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про день слухання справи була неодноразово сповіщена про розгляд справи, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або розгляду справи за її відсутністю до суду не надходило.
Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей при причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Третя особа - Служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації у судове засідання не зявились, згідно заяви з уточненим позовом згодні, просили задовольнити та розглядати справу за їх відсутністю.
Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.
У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши уточнену позовну заяву ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість уточнених позовних вимог ОСОБА_1П до ОСОБА_2 про визначення способу участі батька у вихованні дитини, яка проживає окремо від нього, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, заочним рішенням Білгород-Дністровеького міськрайонного суду Одеської області №1505/4138/2012 від 06.06.2013 року позивач ОСОБА_1, визнаний батьком неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
На даний час дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матір'ю ОСОБА_2.
Позивач намагається піклуватися про свого сина, але відповідачка створює штучні перешкоди, стосовно неможливості його нормального спілкування з сином. Всі намагання мирним шляхом врегулювати даний спір призводить лише до конфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною він був вимушений звернутися до суду з позовною заявою.
Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав та інтересів дитини при районній державний адміністрації № 15 від 29.03.2016 року розглянуто заяву ОСОБА_1 та рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою.
Відповідно до висновку Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області визначено наступний спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 влаштовувати побачення з сином в місцях дитячих розваг в с. Старокозаче по вихідним дням з попередньою домовленістю з матірю, за умовами дотримання прав та інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.
Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.1 ст.151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Завдяки природній близькості між батьками та дітьми, тому особливому емоційно-психологічному мікроклімату, створити який можливо лише в умовах родини, інтенсивності та результативності впливу на дітей, сімейне виховання виступає необхідною умовою успішного формування особистості. Право на здійснення особистого виховання дітей покликане сприяти найефективнішому здійсненню батьками своїх обов'язків щодо виховання дитини. Здійснюючи право на особисте виховання своїх дітей, батьки тим самим виконують обов'язки щодо виховання дітей та забезпечують реалізацію права на одержання належного сімейного виховання. Тому сутність батьківського права на особисте виховання своїх дітей полягає перш за все в активному його здійсненні шляхом виконання батьківських обов'язків. Пріоритетність батьківського виховання забезпечується наявністю у батьків цілого комплексу інших немайнових прав, які покликані забезпечити ефективне виконання батьками їхніх прав та обов'язків по вихованню дитини. Так, батьки мають право, зокрема, на безперешкодне спілкування з дитиною (ст.ст. 153, 157, 168 СК України).
Статтею 153 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Спілкування - важлива складова частина соціального буття людини як суспільної істоти, джерело її життєдіяльності, умова формування особистості. Людина не може існувати поза спілкуванням з іншими людьми. Потреба у спілкуванні - одна з базових потреб індивіда. Спілкування батьків і дітей повинне будуватися на повазі гідності один одного, дотриманні вироблених людством простих норм моральності та звичок. Спілкування може бути включеним в діяльність (праця, навчання, гра) або визначатися самою потребою в спілкуванні як такому; може бути безпосереднім, тобто здійснюватися «лицем до лиця», або опосередкованим різними системами комунікації (пошти, телефону, комп'ютеру тощо); вербальним або невербальним. Зниження інтенсивності і якості спілкування дитини з іншими людьми, особливо у дитячому і ранньому віці, звичайно призводить до затримки і відхилення у психічному розвитку.
Закріплення права батьків та дитини на спілкування у чинному законодавстві України відповідає світовим стандартам захисту прав дитини. Стаття 9 Конвенції прав дитини передбачає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 14, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Спілкування є необхідною умовою здійснення батьками виховання дитини. Саме спілкування є основним способом здійснення батьками свого права на особисте виховання дитини. Легальне визнання права батьків та дітей на спілкування є правовим засобом забезпечення права дитини на належне батьківське виховання, а також правовою гарантією належного здійснення батьками своїх обов'язків щодо виховання дитини.
Згідно із ч.ч. 1-3 статті 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Процес сімейного виховання дитини включає в себе безліч питань переважно педагогічного характеру. Вони вирішуються або обома батьками, або одним з них за погодженням або мовчазною згодою другого. При цьому презюмується, що батьки дотримуються інтересів дитини. Різного роду суперечності між батьками по питанню виховання дитини повинні долатись самими батьками.
Батько (мати), що проживає окремо від дитини має право на спілкування з дитиною і право брати участь у її вихованні. Формою здійснення батьківських прав особою, яка не проживає зі своєю дитиною, є участь у вихованні. Така участь передбачає використання різних способів позитивного впливу на дитину, що робить благотворний вплив на формування її особистості. Для цього використовується не лише особистий контакт (спілкування), але й телефонний зв'язок, переписка і т.д.
Право на спілкування з дитиною належить до особистих немайнових прав батьків, про що прямо зазначає закон. Порушення цього права, створення умов, за яких неможливе його реалізація, є правопорушенням. Причому порушуються права не тільки батька (матері), але й дитини. Тому дані положення забороняють тому із батьків, з ким проживає дитина, перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 Сімейного кодексу України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Спілкування дитини і батьків є неодмінним елементом належного розвитку і виховання дитини. Таке спілкування слугує задоволенню життєво важливих потреб як дитини, так і дорослих членів сім'ї. Судовий порядок захисту прав батьків, що проживають окремо від дитини, слугує надійною гарантією здійснення права на спілкування.
Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства суд вважає за необхідне уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею задовольнити.
Керуючись статтями 151, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України, статтями 3, 10, 11, 57-60, 157, 169, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею задовольнити.
Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Визначити такі способи участі та вихованні дитини:
- 1 раз на тиждень, з п'ятниці о 13.00 годині до неділі о 18.00 годині, з виїздом до місця свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, без присутності матері;
- систематичні побачення з сином в день його народженим з 12.00 годин до 18.00 годин;
- в період усіх шкільних канікул (осінні, зимні, весняні та літні) з виїздом до місця свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, без присутності матері.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: