Справа № 466/1723/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Невойта П.С.

при секретарі с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору найму квартири та виселення з квартири без надання іншого житла,-

у с т а н о в и в :

16.02.2015 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди квартири № 26 у буд. №45 на пр. В.Чорновола у м. Львові, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 20.10.2015 року, виселення ОСОБА_4 із квартири № 26 у буд. №45 на

пр.В.Чорновола у м.Львові без надання іншого житла та 551,20 грн. судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16.04.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розірваний.

В період перебування у шлюбі ОСОБА_2 за спільні кошти подружжя, згідно договору купівлі-продажу квартири від 28.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за №2904, придбав квартиру № 26 у буд. №45 на пр.-ті ОСОБА_7 у м. Львові.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30.10.2013 року квартиру № 26 у буд. №45 на пр.-ті ОСОБА_7 у м. Львові розділено між колишнім подружжям по 1/2, без визначення порядку користування частинами.

26.10.2015 року прибувши до помешкання, що за адресою:м.Львів,пр.-т Чорно- вола, 45/26, ОСОБА_2 не зміг відчинити вхідні двері так як колишня дружина ОСОБА_3,здійснила заміну замків та без його згоди здала вказану квартиру в оренду.

30.10.2015 року ОСОБА_2 повторно намагався потрапити до квартири, проте двері ніхто не відчиняв.

Позивач з метою припинення незаконних дій відповідача 26.10.2015 р. та 30.10.2015 р. звертався із відповідними заявами в чергову частину Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, дільничим інспектором міліції ОСОБА_8 було проведено відповідні перевірки, якими було встановлено факти незаконних дій відповідача і повідомлено про необхідність розгляду питання у судовому порядку.

20.10.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір найму (оренди) нерухомого майна, відповідно до якого ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_4 прийняв у тимчасове платне користування (найм) об'єкт нерухомого майна - квартиру, що розташована за адресою: м. Львів, пр.-т ОСОБА_7, 45, кв. 26. Строк дії договору визначено до 10 жовтня 2016 року. Орендна плата складає три тисячі гривень за місяць.

Оскільки договір оренди було укладено без відома позивача, згоди на його укладання він не надавав, вважає, що його права, як співвласника квартири були порушені.

Представник позивача ОСОБА_5 в останнє судове засідання не зявилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, проте подала до суду заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками в журналі вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачами до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

У відповідності до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30.10.2013 року квартиру № 26 у буд. № 45 на пр.-ті ОСОБА_7 у м. Львові розділено між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2, без визначення порядку користування частинами.

Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

20.10.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір найму (оренди) нерухомого майна, відповідно до якого ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_4 прийняв у тимчасове платне користування (найм) об'єкт нерухомого майна - квартиру, що розташована за адресою: м. Львів, пр.-т ОСОБА_7, 45, кв. 26. Строк дії договору визначено до 10 жовтня 2016 року. Орендна плата складає три тисячі гривень за місяць.

Відповідно до п. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з п. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У ст. 169 ЖК України вказано - у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на викладене з відповідачів на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди від 20.10.2015 рокуАДРЕСА_1 у буд. № 45 на пр.-ті ОСОБА_7 у м. Львові, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_9.

Виселити ОСОБА_4 із квартири № 26 у буд. № 45 на пр.-ті ОСОБА_7 у м. Львові без надання іншого житла.

Стягнути з до ОСОБА_3 ІПН - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_2 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня його отримання.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_10