Справа № 175/3533/15-ц
Провадження № 2/175/1379/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

14 квітня 2016 року смт. Ювілейне

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Реброва С.О.,

при секретарі Пренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя у якому просить розділити між сторонами спільне майно подружжя, шляхом виділення їй у власність житловий будинок АДРЕСА_1, а також виділивши у власність відповідачу будинок АДРЕСА_2

Представник позивачки у судове засідання не зявився, надавши письмову заяву у якій підтримав пред'явлений позов та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення в пресі. За таких обставин, зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 30.04.2004 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.07.2014 року між нами розірвано.

Так, при розірванні шлюбу між сторонами не розділено набуте ними за час спільного подружнього життя майно та у добровільному порядку дане питання не вирішено.

Зокрема, в період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, сторонами у грудні 2004 року за спільні кошти на ім'я позивачки та відповідача, без виділення часток у спільному майні, був придбаний будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л.

Також, за період спільного подружнього життя, сторонами було придбано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2, право власності на який зареєстровано за відповідачем, що підтверджується відповідним витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 1 статті 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Будинок АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2 - є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто моєю, ОСОБА_1, власністю та власністю мого колишнього чоловіка - ОСОБА_3

Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що також передбачено ст. 372 ЦК України, згідно якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків, встановлених законом або договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23,24 своєї Постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. 1 ЦПК України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.

З огляду на те, що в період перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами за спільні кошти було придбано нерухоме майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя і угоди про добровільний поділ даного майна сторонами не досягнуто, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність заявлених позовних вимог ОСОБА_1 щодо поділу спільного майна подружжя та виділення кожному у користування зазначене майно.

Відповідно до вимог ст.ст. 79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума судового збору, у розмірі 327,11 грн. сплачені нею при подачі позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 84, 365, 372 ЦК України, ст.ст. 69-74 СК України, ст.ст. 57-60, 79, 88, 209, 212-215, 218, 224, 367 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Виділити у власність ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_3, виданий АНД РВДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, ІПН:НОМЕР_1) - земельну ділянку та житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 62,3 кв.м, з яких житлова площа складає 42,1 кв.м, а також господарські будівлі і споруди: літня кухня шлакобетонна літ. Б, шийка погребу цегляна літ. В, сарай шлакоблочний літ. Г, сарай цегляний літ. Д, вбиральня цегляна літ. Є, сарай цегляний літ. Ж, погріб цегляний літ. З, огорожа металева, дерев'яна, 1-3, мостіння асфальтобетонне літ. І.

Виділити ОСОБА_3 (ІПН:: НОМЕР_2) у власність будинок АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН:: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 327,11 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, а саме рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя С.О. Ребров