Справа № 182/8529/15-ц
Провадження № 2/0182/843/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.05.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання за нею права власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини.

02.06.1986 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3. Від шлюбу народився син ОСОБА_2. Інших дітей від шлюбу в них з чоловіком не було. У шлюбі вони збудували будинок № 49 по вул.Молодіжній в смт.Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області. Будування господарських споруд було завершено в 1987 році, а самого будинку в 1999 році. Вони всі проживали та були зареєстровані в даному будинку. Чоловік, як голова родини, почав збирати документи для узаконення будинку та господарських споруд, але не отримав належним чином оформлений акт про введення будинку в експлуатацію. 19.07.2010 року її чоловік помер. Після його смерті відкрилась спадщина на будинок. Оскільки заповіту чоловік не залишив, спадкоємцями першої черги є вона та їх син відповідач по справі. Вона звернулась до нотаріуса у встановлений строк, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документу на будинок. Син на спадщину не претендує і до нотаріуса не звертався. Технічна інвентаризація їх будинку та господарських споруд проводилась Нікопольським МБТІ 08.12.1999 року. За її результатами на чоловіка було видано технічний паспорт на будинок. Але в технічному паспорті зазначено час зведення житлового будинку 1992 рік, а господарських споруд 1987 рік. Спадковий будинок вважається прийнятим в експлуатацію. За таких обставин звернулась до суду.

В судовому засіданні позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала, просила суд їх задовольнити. Суду пояснила, що спочатку в чоловіка не доходили руки узаконити будинок, а потім в неї руки не доходили оформити належним чином спадщину. Все було ніколи, то хазяйство, то онуки.

Відповідач в судове засідання не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позовних вимог не заперечував.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні, 02.06.1986 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_3 (а.с.6). Від шлюбу народився син ОСОБА_2 Інших дітей від шлюбу в позивачки з чоловіком не було. У шлюбі позивачка та ОСОБА_3 збудували будинок № 49 по вул.Молодіжній в смт.Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області. Будування господарських споруд було завершено в 1987 році, а самого будинку в 1999 році. Сімя ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована в даному будинку (а.с.11 12). ОСОБА_3, як голова родини, почав збирати документи для узаконення будинку та господарських споруд, але не отримав належним чином оформлений акт про введення будинку в експлуатацію. 19.07.2010 року ОСОБА_3 помер (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина на будинок. Оскільки заповіту чоловік не залишив, спадкоємцями першої черги є сторони по справі. Позивачка звернулась до нотаріуса у встановлений строк (а.с.7), але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документу на будинок (а.с.4). Відповідач до нотаріуса не звертався. Технічна інвентаризація їх будинку та господарських споруд проводилась Нікопольським МБТІ 08.12.1999 року (а.с.13). За її результатами на чоловіка було видано технічний паспорт на будинок (а.с.8,9). Але в технічному паспорті зазначено час зведення житлового будинку 1992 рік, а господарських споруд 1987 рік. Спадковий будинок вважається прийнятим в експлуатацію. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3-10, 30, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 49 по вул.Молодіжній у смт.Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області, загальною площею 82,2 кв.м., житловою площею - 55,3 кв.м., з господарськими спорудами: сараєм „Б, площею 18,76 кв.м., підвалу „В, площею 4,41 кв.м., гаражу „Г, площею 27,27 кв.м., туалету „Д, душу „Е, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 19.07.2010 року.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_4