Провадження № 2/225/684/2016
Справа № 225/1665/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Пискунова В. І.,

за участю секретаря Голубової О.О.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дзержинська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дійсним та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності. В квітні 2016 року подано уточнення до позовної заяви, де відповідачами по справі також виступають діти ОСОБА_2 неповнолітня ОСОБА_4, та ОСОБА_3, а також зацікавленою стороною по справі є Служба у справах дітей Торецької міської ради.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 24 липня 2014 року між ним та відповідачем по справі ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою : м.Дзержинськ, вул. Дзержинського 57/52. Сторони досягли домовленості щодо істотних умов договору, щодо здійснення продажу квартири, отримання грошей від покупця до підписання договору, про звільнення відчужуваного приміщення для вільного та безперешкодного користування ним покупцем, оформлення договору купівлі-продажу квартири не пізніше 30.11.2014 року, що вказано в розписці. До підписання вказаного договору від позивача відповідач ОСОБА_2, в присутності двох свідків, отримала 4 000 доларів США, та остання, в свою чергу, власноруч написала розписку на імя ОСОБА_1 При написанні розписки були присутні також відповідачі по справі ОСОБА_3, та ОСОБА_4, однак відповідач ОСОБА_2 одна написала розписку, оскільки між ними була домовленість, що ОСОБА_2 повністю займається оформленням купівлі-продажу квартири як голова сімї. 04.07.2014 року, тобто за декілька днів до отримання грошей відповідачі по справі знялися з реєстрації та виписалися зі спірної квартири. Таким чином, ОСОБА_2 разом із дітьми звільнила житлове приміщення, однак у встановлений договором строк до 30.11.2014 року відмовилась від його нотаріального посвідчення у звязку з військовими діями на території м.Дзержинська. В період часу з липня 2014 року відповідач неодноразово зі своєю сімєю виїжджала за межі України , але поверталась і постійно обіцяла нотаріально засвідчити договір, однак до теперішнього часу цього так і не зробила, тому позивач вимушений звернутися до суду із позовом в якому ставить питання про визнання договору дійсним та визнання права власності.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, з підстав, зазначених у позові та наполягав на їх задоволенні.

Відповідачі по справі в судове засідання не прибули з невідомої суду причини, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином через засоби масової - газету «Донеччина». Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України заочно.

Представник зацікавленої особи Служби у справах дітей Торецької міської ради в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за їх відсутністю, вказав, що не заперечує проти визнання за ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру, просив ухвалити рішення у відповідності з чинним законодавством.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що був присутнім в якості свідка при передачі коштів в сумі 4000 доларів США ОСОБА_1 ОСОБА_2 за покупку квартири, розташованої за адресою м.Дзержинськ (Торецьк) вул. Дзержинського 57/52, та при написанні ОСОБА_2 розписки про отримання зазначеної суми грошей. Зазначив, що при передачі коштів були також присутні діти відповідача, однак розписку вона писала сама власноруч, оскільки діяла в інтересах всієї родини. Діти розписку про отримання коштів не писали. Також пояснив, що у звязку із початком проведення АТО відповідачі по справі виїхали за межі країни та не встигли при цьому нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, тож на даний момент зазначений договір так і залишається нотаріально не посвідченим.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні надав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_5, підтвердив факт передачі грошей за покупку квартири ОСОБА_1 в присутності відповідачів та свідків.

Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності суд приходить до висновків про можливість задоволення вимог позивача.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В статті 202 ЦК України дано поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття. Зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

В частині четвертій цієї статті визначено, що дво чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 24 липня 2014 року між сторонами був укладений договір купівлі - продажу (а.с.9), внаслідок якого відповідачі продали позивачу нерухоме майно квартиру, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Дзержинськ, вул. Дзержинського 57/52. За продаж цього майна відповідачі отримали 4000 доларів США, що підтверджено розпискою, написаною відповідачем ОСОБА_2 власноруч (а.с.8).

При укладанні цієї угоди сторонами буди погоджені всі умови здійснення цього правочину, також був складений Акт приймання-передачі майна до договору купівлі-продажу від 24.07.2014 року, відповідно до якого відповідачі передали у власність позивача квартиру АДРЕСА_1, а він в свою чергу прийняв її у власність (а.с. 10).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи за цим договором відповідачі передали вказану вище квартиру у власність позивача, а останній в свою чергу прийняв її і сплатив відповідачам раніше обговорену суму грошей.

Незважаючи на те, що угода купівлі продажу квартири між сторонами здійснилася і це майно вважається проданим, фактичним власником даного нерухомого майна залишаються відповідачі, так як вони відмовилися від нотаріального посвідчення договору, тому позивач не має змоги зареєструвати право власності на нерухоме майно.

З моменту здійснення правочину до теперішнього часу відповідачами не прийнято жодного заходу для своєчасного нотаріального посвідчення здійсненої між ними і позивачем угоди купівлі продажу квартири, що свідчить тільки про їх небажання вчинити цю дію. Недотримання відповідачами передбаченої законом нотаріальної форми договору призводить до його нікчемності.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного комплексу, житлового будинку (квартири), або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Таким чином, суд вважає, що дії сторін по справі свідчать про укладення ними договору купівлі продажу квартири та підтверджують сплату позивачем обумовлену сторонами суму за продаж цього майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд визнає такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не потрібне.

Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає, що своїми діями відповідачі порушують право власності позивача шляхом ухилення від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу нерухомого майна, набутим під час здійснення цього правочину.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 60, 212, 224 ЦПК України, ст. 16, 202, 220, 328, 334, 373, 375, 657 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири від 24.07.2014 року, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_2 з другого боку .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуто Дзержинським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду вступає в законну силу після спливу строків на його апеляційне оскарження.

На рішення суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: