Справа № 1323/32/12 Головуючий у 1 інстанції: Гула Л.В.
Провадження № 22-ц/783/2384/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Категорія: 19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я.,Гриновця Б.М.

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 лютого 2012 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 лютого 2012 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 проектно-інвестиційна компанія «Стрийжитлобуд», ОСОБА_2 про визнання недійсною додаткової угоди від 01.11.2006 року та договору № 1807/1 від 18 липня 2005 року задоволено

Визнано недійсною з моменту її вчинення додаткову угоду від 01.11.2006 року до договору № 1807/1 від 18 липня 2005 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю проектно-інвестиційна компанія «Стрийжитлобуд» та ОСОБА_2.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю проектно-інвестиційна компанія «Стрийжитлобуд» в користь ОСОБА_4 107 грн. 30 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі апелянт, зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що згідно ч.1, ч.2, ч.5, ч.6 ст.204 ЦК України інвестиційний договір № 1807/1 від 18.07.2005 року та додаткова угода до нього 01.11.2006 року є двохсторонньою, учасники угоди мали необхідний обсяг дієздатності, волевиявлення сторін було вільним, угода була вчинена у письмовій формі і спрямована на реальне настання правових - одна сторона добудовує будинок, а друга сторона інвестує будинок і має отримати квартиру. Повноваження ОСОБА_5 "ПІК"Стрийжитлобуд" надавалися договором укладеним 21.06.2004 року з ОСОБА_6, вступна частина якого передбачала необхідність залучень інвестицій на добудову будинку. Також зазначає, що проектно-кошторисна документація була розроблена Дрогобицьким ВІ "Містопроект» та згідно рішення Стрийської міської ради № 54-24.02.2005 року було надано дозвіл на проведення корегування робочого проекту. Дозвіл на виконання будівельних робіт на будинку був виданий ОСОБА_5 "ПІК"Стрийжитлобуд" 06.04.2006 року на 76-ти квартирний будинок, ОСОБА_4 21.06.2004 року нотаріально посвідченою заявою надала згоду ОСОБА_6 укладати 21.06.2004 року угоду з ОСОБА_5 "ПІК"Стрийжитлобуд", з положеннями якого була ознайомлена. Зазначає, що недоплата ОСОБА_2 повністю коштів, виникла не по його вині, а через припиненням будівництва у 2008 році через судові справи між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ПІК"Стрийжитлобуд", а тому вважає, що має право на отримання житлової квартири у будинку по вул. Ленкавського, 1Б у м. Стрию згідно інвестиційного договору та додаткової угоди до нього від 01.11.2006 року. Просить скасувати заочне рішення Стрийського міськрайонного суду від 29.02.2012 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, а тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності. На думку колегії суддів матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Колегія суддів приходить переконання, що дане рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом 03.09.2003 року між ОСОБА_6 та РВ ФДМУ у Львівській області було укладено договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва 106 квартирного житлового будинку по вул. Ленкавського у ,м. Стрию Львівської області(а.с.6-7), який відповідно до ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до договору від 21 червня 2004 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ПІК «Стрийжитлобуд», виконавець ОСОБА_5 ПІК «Стрийжитлобуд» прийняло на себе зобовязання своїми силами і засобами розробити проектно-кошторисну, іншу технічну документацію, виконати необхідні пошукові роботи, збудувати і здати ОСОБА_6 обєкт відповідно до розробленої проектно-кошторисної документації з врахуванням планового терміну введення будинку в експлуатацію обумовлену даним договором, забезпечити своєчасне фінансування будівництва, забезпечення необхідними будівельними та іншими матеріалами, а ОСОБА_6 зобовязується надати ОСОБА_5 ПІК «Стрийжитлобуд»будівельний майданчик, прийняти закінчений об"єкт та передати результати діяльності у власність ОСОБА_5 ПІК «Стрийжитлобуд» чи іншим особам, залученим до участі у будівництві обєкту згідно умов договору. (а.с.10-11)

Згідно з п.1.2. вищезазначеного договору участь ОСОБА_5 ПІК «Стрийжитлобуд»включає фінансування будівництва, проведення проектних та пошукових робіт, виконання робіт по будівництву обєкта.

Пунктом 2.7. цього ж договору передбачено, що виконавець - ОСОБА_5 ПІК «Стрийжитлобуд»має право у будь-який час без погодження з ОСОБА_6 залучати до участі у будівництві інших інвесторів, для чого йому надавалося право укладати з ними усі необхідні договори та визначати обєкти з числа результатів діяльності, що підлягають передачі інвесторам у випадку виконання ними своїх інвестиційних зобовязань.

18 липня 2005 року ОСОБА_5 ПІК «Стрийжитлобуд» та ОСОБА_2 уклали договір інвестування будівництва житла. (а.с.12-13)

01 листопада 2006р.між ОСОБА_5 ПІК Стрийжитлобуд та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до договору № 1807/1 від 18 липня 2005 року інвестування будівництва житла, відповідно до якої ОСОБА_2 передав, а забудовник ОСОБА_5 ПІК Стрийжитлобуд прийняв замовлення за кошти ОСОБА_2 побудувати для нього обєкт інвестування за адресою : м. Стрий, вул. Ленкавського, буд. 1б.(а.с.13зв.)

Відповідно до п. 2.1.1 додаткової угоди Забудовник зобовязувався побудувати ОСОБА_2 обєкт інвестування за його кошти відповідно до розробленої згідно діючих норм та стандартів проектно-кошторисної документації в термін до закінчення II кварталу 2007 року.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_5 ПІК Стрийжитлобуд уклав оспорювану додаткову угоду за відсутності на це повноважень.

Зокрема, п. 1.2 договору від 21.06.2004 року передбачено, що участь Виконавця, тобто ОСОБА_5 ПІК Стрийжитлобуд, включає фінансування будівництва обєкта, а п. 2.7 договору передбачено право ОСОБА_5 ПІК Стрийжитлобуд залучати до участі в будівництві інших інвесторів.

Разом з тим, ОСОБА_5 ПІК Стрийжитлобуд не залучав інвестора ОСОБА_2 для виконання будівельних робіт (участі в будівництві), а тільки для фінансування цього будівництва, що є обовязком самого відповідача ОСОБА_5 ПІК Стрийжитлобуд.

Як вбачається з умов договору, фінансування будівництва обєкта і виконання робіт по його будівництву обумовлені договором як два окремі пункти, з окремим обсягом дієздатності по кожному з цих них.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.04.2011 року(а.с.22-24), яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_4, яка є дружиною ОСОБА_6, до ОСОБА_5 ПІК Стрийжитлобуд, ОСОБА_6 про визнання договору недійсним, судом встановлено, що п. 2.6 Договору від 21 червня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий № 1038, прямо суперечить ст., ст. 9, 12 Закону України Про іпотеку; та визнано, що даний договір від 21.06.2004 року, є неукладеним, так як сторонами вказаного договору не досягнуто згоди з таких умов, як предмет, ціна або спосіб їх визначення, а також щодо випадків невиконання відповідачем ОСОБА_5 ПІК Стрийжитлобуд умов договору та наслідків такого невиконання.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оспорювана додаткова угода до договору № 1807/1 інвестування будівництва житла по вул. Сагайдачного, 13 a-б від 01.11.2006 року укладена на підставі договору генпідряду від 21.06.2004 року, який визнаний судом неукладеним, з порушенням Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг, Закону України Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю, Закону України Про заставу, Закону України Про іпотеку, Закону України Про інвестиційну діяльність.

Так, за змістом Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг довірче управління фінансовими активами (в тому числі грошовими коштами) є фінансовою послугою. Здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії, якої не мало ОСОБА_5 ПІК Стрийжитлобуд.

В порушення вимог Закону України Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю на час укладення інвестиційного договору були відсутні погоджена у встановленому порядку проектно - кошторисна документація та дозвіл на виконання будівельних робіт, статус земельної ділянки не визначений, з управителем угода не укладалася.

Окрім цього, на час укладення оспорюваної додаткової угоди до договору № 1807/1 інвестування будівництва житла від 18.07.2005 року незавершений обєкт будівництва - будинок № 16 по вул. Ленкавського в м. Стрию Львівської області був предметом іпотеки, майнові права на вказаний обєкт нерухомості перебували під заставою. Передача предмета іпотеки у володіння, користування та розпорядження іншим особам перебували під забороною згідно з іпотечним договором від 29.03.2004 року.

Отже, в силу наявної іпотеки та накладеної заборони щодо відчуження обєкту незавершеного будівництва та майнових прав на нього, у відповідача ОСОБА_5 ПІК Стрийжитлобуд не було необхідного обсягу цивільної дієздатності на укладення додаткової угоди від 01.11.2006 року до договору № 1807/1 від 18 липня 2005 року.

Оспорюваною додатковою угодою змінено ціну, предмет договору та всі істотні умови договору.

Згідно з ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ч.ч.1,2,3,5 ст.203 ЦК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 203 цього Кодексу зміст угоди не може суперечити цього Кодексу, іншим нормативним актам, моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно ст.ст. 91,92 ЦК України юридичні особи мають загальну і спеціальну правоздатність. Правочини, вчинення яких потребує отримання відповідного дозволу (ліцензії), можуть вчинятися юридичними особами лише після отримання такого дозволу.

Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до ст. 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Позивачем доведено наявність підстав, передбачених ст.ст. 203,215, ЦК України для визнання оспорюваної додаткової угоди недійсною, відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 лютого 2012 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

ОСОБА_8