Ухвала іменем україни
22 грудня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Умнова О.В., розглянувши касаційну скаргу фермерського господарства «Бурка В.В.» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року, у справі за позовом фермерського господарства «Бурка В.В.» до Генеральної прокуратури України, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У червні 2016 року позивач - фермерське господарство «Бурка В.В.» звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України, з Генеральної прокуратури України 1 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті незаконних дій посадових осіб Генеральної прокуратури України при розгляді його заяви про кримінальне правопорушення.

Вимоги мотивовано тим, що на адресу Генеральної Прокуратури було направлено заяву про вчинене кримінальне правопорушення №195 від 30 квітня 2014 року суддею Господарського суду Львівської області Матвіїв Р.І. Від відповідача було отримано лист, в якому фермерському господарству «Бурка В.В.» надано неповну та недостовірну інформацію. Фермерським господарством, 08 лютого 2016 року було направлено звернення, в якому останній просив направити на його адресу документ, що підтверджує прийняття та реєстрацію в ЄРДР заяви про кримінальне правопорушення. Листом від 19 лютого 2016 року позивача повідомлено про направлення його заяви для вирішення в прокуратуру Львівської області, при цьому, Генеральною прокуратурою не внесено відомостей за його заявою до ЄРДР, не визнано його потерпілим, чим порушено вимоги Кримінального процесуального кодексу України.

Вважає, що таке порушення законодавства призвело до приниження його честі, гідності та ділової репутації та моральних переживань, оскільки позивач не отримав обґрунтованої відповіді, у зв'язку з чим, звернувся з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 28 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідивши подані заявником матеріали, в межах заявлених вимог, вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності. Обставини, на які посилається заявник не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно заяви представника ФГ «Бурка В.В.» - Бурки В.В. за вих. №195 від 30 квітня 2014 року вбачається, що останній звернувся до Генерального прокурора України та просив вирішити питання про порушення кримінальної справи за ст.375 КК України щодо судді Господарського суду Львівської області Матвіїв Р.І., який постановив, на його думку, завідомо неправосудне рішення при розгляді заяви про роз'яснення судового рішення, в результаті чого позбавив фермерське господарство гарантованих Конституцією України прав та наніс шкоду фермерському господарству. (а.с. 7-11).

Листом від 12 травня 2014 року Генеральною прокуратурою України повідомлено представника фермерського господарства «Бурка В.В.» про те, що його заява надіслана для розгляду в Прокуратуру Львівської області (а.с. 12).

Листом від 16 травня 2014 року Прокуратурою Львівської області повідомлено представника фермерського господарства «Бурка В.В.» про те, що його заява надіслана для розгляду в Прокуратуру м. Львова (а.с. 13).

Листом Прокуратури м. Львова від 20 травня 2014 року повідомлено представника фермерського господарства «Бурка В.В.» про те, що його заява надіслана для розгляду в Прокуратуру Личаківського району м. Львова (а.с. 14).

Із звернення представника ФГ «Бурка В.В.» вбачається, що останній звернувся до Генерального прокурора України та просив направити на його адресу документ, що підтверджує прийняття та реєстрацію в Єдиному реєстрі досудових розслідувань його заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30 квітня 2014 року за вих. №195. (а.с. 15).

Згідно листа від 19 лютого 2016 року вбачається, що Генеральна прокуратура України повідомила представника ФГ «Бурка В.В.» - Бурку В.В. про те, що його заява направлена для розгляду в Прокуратуру Львівської області (а.с 16).

В позовній заяві представник ФГ «Бурка В.В.» Бурка В.В. зазначив, що Генеральною прокуратурою не внесено відомостей за його заявою до ЄРДР, не визнано його потерпілим, чим порушено вимоги КПК України і це призвело до приниження його честі, гідності та ділової репутації, а також моральних переживань, оскільки він не отримав обґрунтованої відповіді.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки позивачем не доведено завдання шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, та вини відповідача в заподіянні такої шкоди, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Висновки судів узгоджуються з правової позицією викладеною у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». (із послідуючими змінами та доповненнями)

Доводи позивача, викладені в касаційній скарзі аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та були відхилені.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи місцевим та апеляційним судами не вбачається.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити фермерському господарству «Бурка В.В.» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року, у справі за позовом фермерського господарства «Бурка В.В.» до Генеральної прокуратури України, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Умнова