У Х В А Л А

6 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 24 червня 2008 року у розмірі 442 730 грн 11 коп., що складається із: пені за порушення строків повернення кредитних коштів та сплати відсотків у розмірі 7 183 грн 34 коп., заборгованості за процентами у розмірі 25 640 грн 98 коп. поточної заборгованості за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню у розмірі 399 905 грн 79 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором від 24 червня 2008 року №014/5915/82/108822 у розмірі 442 730 грн 11 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 95,7 кв. м, житловою площею 53,3 кв. м та земельну ділянку площею 0,09 га, яка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В.А. 19 жовтня 2006 року № 3832я, зареєстрованого в КП «БТІ та містобудування Полтавського району» в книзі 23 під №122, реєстраційний номер в РПВН 14407770 та Державних актів на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, НОМЕР_2, зареєстрованими відділом земельних ресурсів у Полтавському районі за № 51,52 від 6 червня 2008 року шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, не нижчою ніж 293 тис. грн та за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В решті рішення залишено без змін.

Ухвалою колегії судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень апеляційної і касаційної інстанцій та залишення в силі рішення суду першої інстанції з передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстав - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частини 6 статті 38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу від 20 квітня 2016 року і рішення від 17 вересня 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та постанову Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, залишаючи без змін рішення суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції виходив з того, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором. За положеннями статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у резолютивній частині рішення суду зазначається, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Аналогічний висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року, наданій як приклад невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» у подібних правовідносинах та рішенні від 17 вересня 2014 року і ухвалі від 20 квітня 2016 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих як приклад неоднакового застосування норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук