Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до відділу освіти Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою відділу освіти Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просив скасувати накази відділу освіти Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 10 грудня 2014 року № № 372 та 169-к про звільнення, поновити його на посаді директора Маловисківської загальноосвітньої школи № 3 І-ІІІ ступенів, поновити дію контракту від 29 травня 2014 року № 2, продовживши його на 1 рік на тих самих умовах, стягнути із відповідача заробітну плату за весь час вимушеного прогулу із 10 грудня 2014 року до 26 серпня 2015 року в розмірі 32 875 грн 56 коп. та моральну шкоду в сумі 25 тис. грн.

Свої вимоги мотивував тим, що наказом від 17 травня 2013 року № 60-к він був призначений директором Маловисківської загальноосвітньої школи № 3 І-ІII ступенів. 29 травня 2014 року між ним та відповідачем був укладений контракт № 2 «На роботу на посаді директора». Наказами від 10 грудня 2014 року № № 372 та № 169-к його звільнено з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов'язків. В обґрунтуванні наказів про звільнення зазначалось, що наказами від 20 жовтня 2014 року № 294, від 31 жовтня 2014 року № 319, від 10 грудня 2014 року № № 370 та 371 йому було оголошено догани за неналежне виконання службових обов'язків.

Позивач зазначав, що, накладаючи на нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, відповідачем було порушено нормист. 147 КЗпП України, так як до нього за порушення трудової дисципліни вже застосовано догани. Крім того, накази від 31 жовтня 2014 року № 319 та від 10 грудня 2014 року № 371 рішенням суду, що набрало законної сили, скасовано. До того ж його звільнено без попередньої згоди профспілкового комітету профспілки Маловисківської загальноосвітньої школи № 3 та у період тимчасової непрацездатності.

Посилаючись на зазначені вище обставини, просив позов задовольнити.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 31 серпня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволено частково. Скасовано накази відділу освіти Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 10 грудня 2014 року № № 372 та № 169-к про звільнення ОСОБА_3 Поновлено ОСОБА_3 на посаді директора Маловисківської загальноосвітньої школи № 3 І-ІІІ ступенів Кіровоградської області. Стягнуто з відділу освіти Маловиськівської районної державної адміністрації Кіровоградської області на користь ОСОБА_3 45 912 грн 42 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу без врахування обов'язкових платежів. Стягнуто з відділу освіти Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області на користь ОСОБА_3 2 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі відділ освіти Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та стягнення на його користь 45 912 грн 42 коп. середнього заробітку за часвимушеного прогулу та ухвалити нове рішення, яким змінити дату звільнення на ту, що відповідає даті закінчення трудового договору, а саме: 28 травня 2015 року, та стягнути з відділу освіти Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області на користь ОСОБА_3 20 859 грн 72 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу без урахування обов'язкових платежів.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 29 травня 2014 року між відділом освіти Маловисківської районної державної адміністрації та ОСОБА_3 укладений контракт про призначення останнього директором Маловисківської загальноосвітньої школи № 3 І-ІІІ ступенів Маловисківської районної державної адміністрації терміном з 29 травня 2014 року до 28 травня 2015 року.

Наказом від 20 жовтня 2014 року № 294 директору Маловисківської загальноосвітньої школи № 3 ОСОБА_3 оголошено догану за неналежне виконання посадових обов'язків, відсутність контролю за організацією навчально-виховної діяльності, виявлених під час перевірки відділом освіти.

Наказом від 31 жовтня 2014 року № 319 за невиконання посадових обов'язків у частині управлінської діяльності, організації проведення державної підсумкової атестації, організації індивідуального навчання, проведення атестації педагогічних працівників, відсутності належного керівництва навчальним закладом ОСОБА_3 оголошено догану.

10 грудня 2014 року наказом № 370 за неналежне виконання посадових обов'язків та систематичне невиконання норм і вимог Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організація навчально-виховного процесу, вимог п. 3 наказу начальника відділу освіти від 13 листопада 2014 року № 335, вимог листів начальника відділу освіти від 29 жовтня 2014 року № 01-15/214/6 «Про вжиття заходів щодо дотримання необхідного температурного режиму в навчальних закладах району», від 12 листопада 2014 року № 01-15/262/6 «Про теплозабезпечення навчальних закладів», від 19 листопада 2014 року № 01-15/272/6 «Про дотримання температурного режиму» директору школи ОСОБА_3 оголошено догану.

Наказом від 10 грудня 2014 року № 371 за порушення трудової дисципліни ОСОБА_3 оголошено догану.

Наказом від 10 грудня 2014 року, виданим начальником відділу освіти Маловисківської районної державної адміністрації № 372, та наказом начальника відділу освіти Маловисківської районної державної адміністрації від 10 грудня 2014 року № 169-к ОСОБА_3 звільнено з посади директора Маловисківської загальноосвітньої школи № 3 І-ІІІ ступенів на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього контрактом, посадовою інструкцією та правилами внутрішнього трудового розпорядку, та враховуючи те, що до нього раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що звільнення позивача за п. 3 ст. 40 КЗпП України проведене відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для його поновлення на роботі немає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що при звільненні позивача з роботи відповідачем не було дотримано вимог чинного трудового законодавства та процедури звільнення працівника з підстав, передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Проте з висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно із ч. 1 ст. 147 КЗпП України належать: догана та звільнення. Звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» із подальшими змінами, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Установивши на підставі доказів, яким було надано належну оцінку, те, що звільнення ОСОБА_3 відбулося з порушенням вищезазначених вимог трудового законодавства, зокрема, що позивачу було оголошено ряд доган за вчинення порушень і звільнення відбулось за їх сукупністю, а не у зв'язку із вчиненням нового порушення, суд апеляційної інстанції дійшов вірного по суті висновку про те, що при звільненні позивача з роботи відповідачем не було дотримано вимог чинного трудового законодавства та процедури звільнення працівника з підстав, передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Проте, поновлюючи позивача на роботі, апеляційний суд не звернув уваги на те, що контракт із ним був укладений на 1 рік (із 29 травня 2014 року до 28 травня 2015 року), який закінчився на час вирішення спору.

Крім того, заслуговують на увагу й доводи скарги щодо неправильного визначення судом середньоденної заробітної плати.

Стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд провів розрахунок, не врахувавши абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно з яким середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

За таких обставин судове рішення апеляційного суду не повністю відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділу освіти Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П.Штелик