Справа № 266/49/16-ц
Провадження№ 2/266/220/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя в складі головуючого судді Сараєва І.А., при секретарі Сологуб Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про визнання недійсною довідки № 1697 від 24.09.2010 року, визнання інвалідом, зобовязання видати посвідчення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про визнання недійсною довідки № 1697 від 24.09.2010 року та про визнання його інвалідом, посилаючись на те, що в вересні 1943 року, при відступі німці підпалили його будинок, через що, він вистрибнувши з палаючого будинку травмував хребет. В серпні 1946 року він звільнився з металургійного заводу «Азовсталь», у звязку зі станом здоровя, підставою для такого звільнення став висновок лікарів, з діагнозом «сколіоз». У 1948 році, під час воєнного призову, медична комісія відправила його у запас. У 1963 році медична комісія зняла його з військового обліку. На даний час він є інвалідом 2 групи дитинства. Він оформив та направив необхідні документи до МСЕК № 3 міста Донецька, для присвоєння йому статусу інваліда ВВВ, де його обстежили, підтвердили діагноз «посттравматичний S-образний сколіоз грудного і поперекового відділів хребта». Але у присвоєнні статусу інваліда війни відмовили, мотивуючи це відсутністю первинних медичних документів. На протязі багатьох років він звертався до лікувальних закладів, але амбулаторні карти зберігаються лише пять років, і у нього залишилась лише одна медична картка з 1973 року. У звязку з чим, вимушений звернутися до суду і просить визнати довідку МСЕК № 3 міста Донецька незаконною, а його визнати інвалідом Великої Вітчизняної Війни.

Ухвалою суду від 04.03.2016 позов ОСОБА_1 в частині зобовязання Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради видати посвідчення залишений без розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача до суду надав заяву про неможливість бути присутнім у судовому засіданні, пояснивши, що вважає дану справу предметно підсудною окружному адміністративному суду.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний інвалідом дитинства другої групи, безстроково, що підтверджується довідкою № 1697 від 24.09.2010 року, про невизнання інвалідом, виданої Обласною медико-соціальною експертною комісією № 3 Обласного центру медико-соціальних експертиз м. Донецька (а.с. 16).

З письмових заперечень Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради від 19.01.2016 року № 01/428 вбачається, що позивачу призначена пенсія по інвалідності з 28.04.1977 року. З 17 лютого 2004 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні за категорією пільговика «учасник війни», надані пільги безстрокові (а.с. 31).

Відповідно до листа Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Донецька № 118 від 27 вересня 2010 року позивачу було повідомлено, що його медична експертна документація направлялася на заочну консультацію до Українського державного науково-дослідного інституту м. Дніпропетровська з питань зміни категорії інвалідності з «інваліда дитинства» на «інвалід війни», але згідно висновку вказаної комісії від 06.09.2010 року підстави для такої зміни відсутні, оскільки відсутня первинна медична документація про поранення в роки ВВВ (а.с. 15).

Згідно з Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров'я при Міністерстві охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров'я обласної (міської) держадміністрації.

Причинами інвалідності є: загальне захворювання;інвалідність з дитинства; нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров'я); професійне захворювання; поранення, контузії, каліцтва, захворювання: - одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю у бойових діях у мирний час; - одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті в інші періоди; - одержані в районах бойових дій у період Великої Вітчизняної війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період, а також під час виконання робіт, пов'язаних з розмінуванням боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни незалежно від часу їх виконання; - одержані у неповнолітньому віці внаслідок воєнних дій громадянських і Великої Вітчизняної воєн та в повоєнний період; - пов'язані з участю у бойових діях та перебуванням на території інших держав; - пов'язані з виконанням службових обов'язків, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; - одержані внаслідок політичних репресій; - пов'язані з виконанням обов'язків військової служби або службових обов'язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій; захворювання: - отримані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях; - пов'язані з впливом радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; - одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв'язку.

Інвалідність, що настала в осіб до 18-річного віку внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного з бойовими діями у період Великої Вітчизняної війни чи з їх наслідками, встановлюється відповідно до медичних документів, які підтверджують факт поранення чи захворювання, або рішення суду щодо зазначених подій та висновків лікувально-профілактичних закладів охорони здоров'я.

У разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або інвалід має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров'я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров'я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.

Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до Міністерства охорони здоровя.

Міністерство охорони здоровя за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико-соціальної експертизи.

В особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер.

Посилання відповідача на підсудність вказаної справи окружному адміністративному суду, відповідно до ст. 18 КАС України, суд не бере до уваги, оскільки ухвалою Донецького окружного адміністративного суду № 2а/0570/21789/2011 від 01 грудня 2011 року провадження по адміністративній справіОСОБА_1 до Обласного центру медико-соціальної експертизи про визнання висновку № 1697 від 24.09.2010 року незаконним та визнання інвалідом закрито. Та розяснено позивачеві його право на розгляд вказаної справи у порядку цивільного судочинства за правилами Цивільного процесуального судочинства України (а.с. 17-19).

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи вищевикладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки, позивач не скористався своїми правами щодо порядку оскарження прийнятого Обласною медико-соціальною експертною комісією № 3 рішення до Міністерства охорони здоровя, та з урахуванням проведеної заочної консультації Українським державним науково-дослідним інститутом м. Дніпропетровська, суд не вбачає підстав для визнання недійсною довідки № 1697 від 24.09.2010 року, що була прийнята в межах компетенції, і відповідно підстав для визнання ОСОБА_1 інвалідом Великої Вітчизняної Війни, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про визнання недійсною довідки № 1697 від 24.09.2010 року, визнання інвалідом, зобовязання видати посвідчення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд міста Маріуполя.

Суддя Сараєв І. А.