Справа № 161/9526/15-ц Провадження № 22-ц/773/10/16 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р.М.
Категорія: 24 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.,

секретар Кирилюк О.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2-ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смайлсіті" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором поставки за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2015 року,-

встановила :

В лютому 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Смайлсіті" (надалі - ОСОБА_4 "Сайлсіті") звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 покликаючись на те, що між товариством та відповідачем ОСОБА_2 03 лютого 2014 року було укладено договір поставки № 4002-Р, відповідно до умов якого ОСОБА_4 «Смайлсіті», як постачальник зобовязалося поставляти окремими партіями та передавати у власність відповідачу товар, а відповідач, як покупець зобовязався приймати у власність товар та своєчасно оплачувати його в асортименті й у кількості, відповідно до накладної, що є невідємної частиною договору. На виконання умов вказаного договору ОСОБА_4 «Смайлсіті» відповідачу було здійснено поставки неоплаченого товару на суму 63706,05 грн.

24 липня 2014 року відповідач припинив здійснювати підприємницьку діяльність, про що ОСОБА_4 «Смайлсіті» не повідомив, розрахунків за договором поставки не провів. В досудовому порядку, відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання за вищевказаним договором не виконав, не повернув нереалізований товар, не провів оплату за товар.

У звязку з наведеним просив стягнути з відповідача 87 352,85 грн. за договором поставки та понесені судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Смайлсіті» 87352 грн. 85 коп., з яких: 63706 грн.. 05 коп. основного боргу, 7311 грн.. 87 коп. інфляційних втрат, 8943 грн. 28 коп. пені, 1021 грн. 04 коп. 3% річних та 6370 грн. 61 коп. штрафу.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Смайлсіті» 873 грн. 53 коп. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід частково задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 03 лютого 2014 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_4 «Смайлсіті» було укладено договір поставки № 4002-Р (далі договір поставки), відповідно до умов якого ОСОБА_4 «Смайлсіті», як постачальник, зобовязалося поставити окремими партіями та передати у власність ОСОБА_2 товари, а останній зобовязався приймати та оплачувати їх (а.с.5-7).

24.97.2014 року ОСОБА_2 припинив підприємницьку діяльність (а.с.33).

Позивач стверджує, що на виконання умов цього договору відповідачу поставлено товару на суму 63706.05 грн., за який він не провів розрахунків. На підтвердження цієї обставини подано видаткові накладні (а.с. 8-28).

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з умов договору поставки, укладеного між ОСОБА_4 «Смайлсіті» та ОСОБА_2 та положень статтей 712, 525, 526, 625 ЦК України, які регулюють правовідносин за договором поставки та порядок виконання зобовязань, відповідальність за невиконання зобовязань.

Однак під час розгляду справи апеляційним судом відповідач оспорив договір поставки. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 26 січня 2016 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 17 березня 2016 року задоволено позов ОСОБА_2 про визнання договору поставки недійсним. Постановлено визнати недійсним договір поставки № 4002-З від 03.02.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 «Смайлсіті» (а.с.156-160).

У звязку з тим, що договір поставки визнано недійсним, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення коштів за договором поставки виходячи з положень ст. 216 ЦК України.

Відповідно до закріпленого у статті 11 принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 цієї статті визначено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Частиною 2 статті 31 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Тобто із системного правового аналізу цих норм права вбачається, що при розгляді справи суд не вправі вийти за межі заявленого позову, а право визначати підставу позову належить виключно позивачу. При цьому таким правом він наділений лише у суді першої інстанції.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Із змісту позовної заяви вбачається, що при зверненні до суду позивач

зазначив підставою свого позову наявність укладеного договору поставки між ним та відповідачем ОСОБА_2 Обґрунтовуючи свій позов ОСОБА_4 «Смайлсіті» посилалось на зміст договору та ті його пункти, які передбачають порядок поставки товару, проведення розрахунків, відповідальність за порушення умов договору та на відповідні норми зобовязального права.

Виходячи із принципу диспозитивності судового процесу та вищенаведених норм права, а також з урахуванням заявлених позивачем підстав позову, апеляційний суд не вправі вирішувати питання про застосування наслідків недійсності правочину, а саме, повернення майна чи відшкодування вартості одержаного за недійсним правочином, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялись. Разом з тим позивач не позбавлений права звернутися за захистом своїх майнових прав шляхом звернення до суду з відповідним позовом у звязку визнанням недійсним договору поставки.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 437 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги (а.с.81).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2015 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Смайлсіті" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором поставки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Смайлсіті" на користь ОСОБА_2 437,00 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: