Справа № 165/10/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О.Р.
Провадження № 22-ц/773/1158/16 Категорія: 50 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.

суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар Вергун Т.С.,

за участю: відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 13 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 13 червня 2016 року в даній справі позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь повнолітнього сина ОСОБА_4, який продовжує навчання, аліменти в розмірі 200грн. щомісячно, починаючи з 05.01.2016 року до закінчення навчання по червень 2019 року, без урахування часу канікул.

Позивач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважають рішення незаконним і необґрунтованим, таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просять скасувати рішення та ухвалити нове в частині зміни розміру аліментів до 800грн.

Апеляційна скарга позивача підлягає до відхилення, а рішення суду- залишенню без змін.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 навчається на першому курсі денного відділення Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка, термін навчання з 14.08.2015 року по червень 2019 року. Позивач ОСОБА_3 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку. Відповідач ОСОБА_1 має на утриманні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Статтею 199 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Зокрема, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст.ст.199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтовано висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в користь позивача у твердій грошовій сумі 200грн. щомісячно. Судом враховано, що ОСОБА_4 на час навчання перебуває на повному державному забезпеченні, що передбачає трьохразове харчування, підручники; отримує грошове забезпечення в розмірі 208грн. щомісячно; умови розташування місця проживання та навчальних корпусів не створюють потреби переміщатись в різні райони міста Києва в період навчання. Це підтверджується довідкою про доходи ОСОБА_4, виданою Військовим інститутом Київського національного університету імені Тараса Шевченка №292 від 04.04.2016р.; інформацією Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка №18/368 04.02.2016р. Відповідач не працює, має на утримані малолітнього сина.

За таких обставин, з врахуванням матеріального стану дитини, позивача та відповідача, суд правильно визначив розмір аліментів, який є достатнім для потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання і знаходиться на повному державному забезпеченні.

При цьому судом не звільнено батька від обов'язку по утриманню повнолітнього сина, як це зазначено в апеляційній скарзі. Норми ст.ст.509,526 ЦК України, на які посилаються особи, які подали апеляційну скаргу, не поширюються на правовідносини, що виникли між сторонами.

Доводи апеляційної скарги про те, що у разі дострокового розірвання контракту, витрати, пов'язані з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, відшкодовуються Міністерству оборони України не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки ОСОБА_4 в даний час є студентом, контракт з ним не розірвано.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 13 червня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: