АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Винту Ю. М.

Суддів : Перепелюк Л.М., Половінкіної Н. Ю.

Секретар Герман Я.І.

За участю : представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення 1/2 вартості майна, придбаного під час шлюбу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, посилаючись на наступне.

20.04.1991 року між нею та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, який заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 10.10.2014 року було розірвано. У період шлюбу, з 1997 року по 2000 рік, за спільні кошти, побудували садибний (індивідуальний) будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, в якому постійно проживали.

Зазначене будівництво було здійснено ними на земельній ділянці площею 3948 м.кв., по вул. Українській, 12А в с. Банилів Вижницького району яка була їм надана у приватну власність рішенням Банилівської сільської ради, цільове призначення - для будівництва та обслуговування садибного (індивідуального) житлового будинку.

Згідно матеріалів інвентаризації, проведеної інженером з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_6 та технічного паспорта, садибний (індивідуальний) будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами по вул. Українській, 12А в с. Банилів Вижницького району, Чернівецької області, складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 85,10 кв.м, житловою - 57,00 кв.м. сараїв літ. Б, В, Г, навісу літ. Д, вбиральні літ. Е, гаражу літ, Ж, а також: колодязю літ №1, вигрібної ями №2, огорожі №3-5, воріт №6-7, та хвіртки №8.

________________________________________________________________________________________________

№ 22ц-794/835/16р. Головуючий у 1 інстанції: Пилипюк І. В.

Категорія : 2/5 Доповідач: Винту Ю.М.

Крім того, відповідно експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку, житловий будинок під літ. «А», загальною площею - 85,10 кв.м, житловою площею - 57,00 кв.м, складається із наступних приміщень: коридору 1-1 площею - 7,80 кв.м, кімната 2-2 площею - 20,80 кв.м, кухні 1-3 площею -11,20 кв.м, кімнати 1-4 площею - 11,60 кв.м, ванної 1-5 площею - 9,10 кв.м, кімнати 1-6 площею -12,40 кв.м, кімнати - 1-7 площею - 12,20 кв.м. Відповідно до висновку експертного дослідження №14081 ринкова вартість вище майна станом на 26.06.2014р. складає 141190,00 грн.

Дане спільне майно відповідач, скориставшись її відсутністю, зареєстрував на своє ім'я.

20.05.2015 року рішенням Вижницького районного суду вказане будинковолодіння було визнано спільною сумісною власністю подружжя.

ОСОБА_1 подано заяву до Реєстраційної служби Вижницького РУЮ про реєстрацію вказаного рішення суду.

Представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про уточнення позовних вимог, у якій з посиланням на висновок судової будівельно-технічної експертизи №15088 просив: розділити житловий будинок та господарські будівлі і споруди в домоволодінні по вул. Українській, 12-А в с. Банилів Вижницького району згідно варіанту №1 розподілу житлового будинку, виділивши позивачу ОСОБА_1 наступні приміщення будинку літ. А: 1-3 кухня, 1-4 передпокій, 1-5 ванна, 1-6 кімната, площею 44,00 кв.м та допоміжні приміщення: сарай літ, В та сарай літ. Г.; виділите відповідачу ОСОБА_3: 1-1 коридор, 1-2 кімната, 1-7 кімната, всього загальною площею 40,80 кв,м та сарай літ. Б.; колодязь літ. К, огорожу №1 та вигрібну яму залишити у спільній власності сторін.

Таким чином позивачка просила видати їй у власність 49/100 часток у будинковолодіння, а відповідачу 51/100 часток. Також просила стягнути з відповідача на її користь різницю вартості часток у домоволодінні (компенсацію) у розмірі 1559,00 грн. та різницю вартості ремонтно-будівельних робіт з переобладнання приміщень будинку у дві ізольовані квартири в розмірі 4068,00 грн. (5084-1016), а також судові витрати по справі.

Для реалізації варіанту І поділу, просила зобов'язати сторони виконати ряд будівельно-ремонтних робіт згідно даного висновку.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, про поділ майна подружжя.

У позові вказувала, що перебуваючи з 2011 року у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3, регулярно вкладала свої грошові кошти на завершення будівництва спірного нерухомого майна. Рішенням Вижницького районного суду від 10.10.2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, а між ними зареєстровано шлюб 13.01.2015р. Незавершене будівництво за її участю та її грошей зводилось до закінчення всіх будівельних робіт, необхідних для здачі будинку в експлуатацію. У квітні 2015 року у встановленому порядку відповідач отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок, і ніхто не міг передбачите другу спробу позивача зазіхання на половину майна. Посилання ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду від 20.05.2015 року, яким будинковолодіння визнано спільною сумісною власністю подружжя вважає безпідставним, оскільки вказане рішення не створює ніяких прав для позивача і не покладає зобов'язань на відповідача. Тому вважає, що спірне нерухоме майно є їх спільною сумісною власністю подружжя, набутого під час шлюбу, половина якого повинна належати їй, грошова вартість якого, згідно експертного висновку №15088 становить 92797,00 грн. Посилаючись на ст.ст.60, 71 СК України, ст.368 ЦК України просила поділити по 1/2 частині кожному: їй та ОСОБА_3 житловий будинок з належними йому будівельними спорудами, розташований по вул. Українській, 12а в с. Банилів Вияжіщького району, як майно спільної сумісної власності подружжя..

ОСОБА_3 звернувся у суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1, про стягнення 1/2 вартості майна, придбаного під час шлюбу, посилаючись на наступне.

Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 з 20.04.1991 року вони придбали мотоблок марки «Голдоні» вартістю 900,00 Євро, шліфувальну машинку вартістю 2000,00 грн., пилосмок «Самсунг» вартістю 60,00 доларів США, тачанку вартістю 1200,00 грн., драбину вартістю 200,00 грн., бензопилу марки «Штіль» вартістю 300,00 Євро. У 2009 року з ОСОБА_1 купили пиломатеріали у вигляді 10,00 куб.м брусів та 10,00 куб.м дощок, 10000,00 шт. керамблоку, домовившись з ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_7, що керамблоку завезе йому на будівництво його житлового будинку в с. Банилів Вижннцького району і на протязі одного року він поверне гроші в сумі 15000,00 гри., а також втрата, пов'язані з перевезенням керамблоку. У 2012 році, коли він перебував з ОСОБА_8 у Москві, з його господарства ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_7 забрала всі вищезазначені пиломатеріали (20,00 куб.м). У 2014 році повідомив про це в міліцію. Висновком від 31.09.2014 року рекомендовано зі спірного питання звернутися в приватному порядку до суду. Рухоме майно, набуте ним та ОСОБА_1 - подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу в рівних частках згідно курсу валют станом на 03.02.2016 року та розрахунку: мотоблок «Голдоні» - 900,00 Євро х 28,2505 грн. = 25425,45 грн.; шліфувальна машинка 2000,00 грн.; пилосмок «Самсунг» - 60,00 доларів США х 25,8728 грн. = 1552,37 грн.; тачанка1200,00 грн.; драбина 200,00 грн.; бензопила «Штіль» - 300,0 Євро х 28,2505 грн. = 8475,15 грн.; брус дошки - 20,00 куб.м х 1880,00 грн. куб.м = 37600,00 грн.; керамблок - 10000,00 шт. х 5,83 грн./шт. = 58300,00 грн.; вартість послуг по перевезенню керамблоку (7 рейсів х 300,00 грн. = 2100,00 грн.); навантажувально-розвантажувальні роботи (4 робітники х 200,00 грн. = 800,00 грн.). Всього: 137652,97 грн. Вартість 1/2 від усього рухомого майна становить 68826,49 грн. Загальна вартість нерухомого майна становить 185594,00 грн. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5 претендує на 1/2 цього майна, і він повністю визнає її позовні вимоги на суму 92797,00 грн. Залишається 92797,00 грн. вартості майна, яке суд може поділити по половині між ним та ОСОБА_1 кожному по 46398,50 грн. Уточнені позовні вимоги по первісному позову з вибором варіанту І розподілу складає суму 96299,00 грн., більшу від вищезазначеної залишкової 46398,50 грн. По даному зустрічному позову за рухоме майно йому належить 68826,49 грн. А тому позивачка ОСОБА_1 йому повинна доплатити 22427,99 грн., і це буде справедливо.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 68826,49 грн. - 1/2 частини від всієї загальної суми вартості рухомого майна, яка складає 137652,97 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2016 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на ? ідеальну частку житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с. Банилів, по вул. Українська, 12а, Вижннцького району Чернівецької області.

Залишено у власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 1/2 ідеальну частку житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с. Банилів, по вул. Українська, 12а, Вижннцького району Чернівецької області.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 705,95 грн.

В задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, про поділ майна подружжя - відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення 1/2 вартості рухомого майна, придбаного під час шлюбу - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1І просить рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2016 року, яким позовну вимогу ОСОБА_9 про поділ майна подружжя задоволено частково змінити. Розділити житловий будинок та господарські будівлі та споруди в будинковолодінні по вул. Українській,12А Вижницького району Чернівецької області згідно І варіанту поділу зазначеного у висновку судової буівельно-технічної експертизи №15088 від 17.11.2015 року, а в інішій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, та повністю задовольнити його позовні вимоги та зустрічний позов ОСОБА_5

В апеляційній сказі ОСОБА_5М просить рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 та про задоволення її позову та зустрічного позову ОСОБА_3

Посилаються в апеляційних скаргах на те, що суд першої інстанції приймаючи рішення по справі дав неправильну оцінку зібраним доказам, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а в задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_5 слід відмовити.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення 1/2 вартості майна, придбаного під час шлюбу судом першої інстанції судом першої інстанції було у повному обємі зясовано обставини справи, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права та зроблено висновки, які відповідають зібраним по справі доказам.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції під час розгляду справи було зроблено правильний висновок про те, що заявлений зустрічний позов ОСОБА_3 не було підтверджено належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 20.05.2015 року по цивільній справі №713/619/15-ц (провадження №2/713/269/15) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області визнано незавершений будівництвом садибний (індивідуальний) житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Банилів по вул.Українській,12А Вижницького району Чернівецької області, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи ту обставину, що право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на спірне будинковолодіння встановлено рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 20.05.2015 року судом першої інстанції було прийнято правильне рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання за нею та ОСОБА_3 права спільної сумісної власності та те саме майно.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 судом першої інстанції було не у повному обємі зясовано обставини справи, не вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права та зроблено висновки, які не відповідають зібраним по справі доказам.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2016 року в частині часткового задоволення позову ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.ст. 213-214 ЦПК України, оскільки під час його ухвалення не було: повно і всебічно зясовано обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень; дано неправильну оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам; неправильно встановлено обставини справи, не визначено відповідно до них правовідносини та норми матеріального права, які суд мав застосувати виходячи зі змісту позовної заяви позивача та заперечень відповідача.

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Зібраними по справі доказами встановлено, що ОСОБА_3та ОСОБА_1 з 20.04.1991 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Заочним рішенням Вижннцького районного суду Чернівецької області від 10.10.2014 року шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було розірвано.

Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №8а по вул. Українська в с.Банилів Вижннцького району Чернівецької області, виготовленого ФОП ОСОБА_6 станом на 18.06.2014 року на ім'я ОСОБА_1

Згідно копії висновку експертного дослідження №14081 від 26.06.2014 року, виготовленого судовим експертом ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_1 від 49.06.2014 року, - вказаний житловий будинок 1997-2000 років побудови, завершений будівництвом у 2007 році.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 20.05.2015 року по цивільній справі №713/619/15-ц (провадження №2/713/269/15) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, визнано незавершений будівництвом садибний (індивідуальний) житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Банилів по вул.Українській,12А Вижницького району Чернівецької області, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Вказані обставини в силу положень ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна, індексний №40285322 від 08.07.2015 року, виданої Реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, - на підставі свідоцтва про право власності серія та номер СТА 732218 від 15.04.2015 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на житловий будинок, що розташований по вул.Українській, 12а в с.Банилів Вижницького району Чернівецької області і знаходиться на земельній ділянці кадастровий №: 01:001:1103, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Під час розгляду справи судом першої інстанції сторони визнали, а отже в силу положень ч.1 ст.61 ЦПК України також не потребує доказуванню те, що незавершений будівництвом житловий будинок, який розташований по вул. Українська, 12а в с. Банилів Вижницького району визнаний рішенням суду від 20.05.2015 року є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який згідно свідоцтва про право власності серія та номер СТА 732218 від 15.04.2015 року було зареєстровано на ОСОБА_3

Відповідно до змісту ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 розяснено, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

У статті 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, встановлено, що у період 1997-2007 років, під час шлюбу, на виділеній ОСОБА_3 для будівництва житлового будинку земельній ділянці, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 побудували житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, в с.Банилів, по вул. Українській, 12а, Вижницького району Чернівецької області, а тому зазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і виходячи з принципу рівності часток у майні подружжя, частки кожного з них складають по 1/2.

Відповідно до пп.22, 23 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України.

У силу статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.370 ч.1 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За правилами ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, ОСОБА_1 уточнивши позовні вимоги обґрунтовано просила розділити житловий будинок та господарські будівлі і споруди в домоволодінні по вул.Українській, 12а в с.Банилів Вижницького району згідно І варіанту поділу, зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи №15088 від 17.11.2015 року, призначеної судом за клопотанням ОСОБА_1 та проведеної судовим експертом ОСОБА_6

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 судом першої інстанції було зроблено помилковий висновок про те, що висновок судової будівельно-технічної експертизи №15088 від 17.11.2015 року проведеної судовим експертом ОСОБА_6 є неналежним доказом по справі, оскільки його було складено без огляду обєкта дослідження.

Відповідно до ч.2 ст.57 ЦПК України висновок експерта є доказом в цивільній справі, на підставі якого суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують або заперечують сторони, і інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст.212 ЦПК України.

Як вбачається з листа першого заступника міністра юстиції України №6480/К-1762/9 від 29.02.2016 року, судовий експерт ОСОБА_6 склав висновок судової будівельно-технічної експертизи №15088 від 17.11.2015 року без огляду та обєкта дослідження.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявляв клопотань про призначення повторної(або додаткової) будівельно-технічної експертизи по справі.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 підтвердив, що експерт ОСОБА_6 оглядав його будинковолодіння до складання висновку експертного дослідження №14081 від 26 червня 2014 року(а.с.21-37). Після призначення судом першої інстанції проведення судової будівельно-технічної експертизи та намагання експерта вдруге оглянути господарство відповідач ОСОБА_3 не допустив експерта до обєкта експертного дослідження та відмовився надати експерту наявну у нього технічну документацію на спірне будинковолодіння.

Таким чином, зібраними по справі доказами встановлено, що відповідач ОСОБА_3 всупереч вимогам ст.ст.11, 60 ЦПК України заперечуючи проти позову ОСОБА_1 не тільки не скористався його правом надати суду першої інстанції наявні у нього докази, які стосуються предмету спору, але й перешкоджав експерту здійснювати його обовязки по проведенню призначеної судом експертизи.

За таких обставин, є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що висновок проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи є неналежними доказом по справі.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №15088 від 17.11.2015 року можливо провести розподіл спірного будиковолодіння.

Враховуючи зібрані по справі докази, пояснення сторін, колегія вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ спірного будинковолодіння згідно першого варіанту розподілу висновку судової будівельно-технічної експертизи №15088 від 17 листопада 2015 року за яким слід:

- виділити ОСОБА_1 визнавши за нею право власності у домоволодінні по вулиці Українській, № 12-а, села Банилів Вижницького району Чернівецької області, згідно першого варіанту розподілу висновку судової будівельно-технічної експертизи №15088 від 17 листопада 2015 року судового експерта ОСОБА_6В.(а.с.80-111), а саме : у житловому будинку літ. «А» : кухню 1-3 площею 11,10 кв.м. вартістю 24294 грн., передпокій 1-4 площею 11,50 кв.м. вартістю 25169 грн., кімнату 1-6 площею 12,40 кв.м. вартістю 27139 грн., ванну 1-5 площею 9,00 кв.м. вартістю 19697 грн., загальною площею 44 кв.м. вартістю 96299 грн., що складає 52/100 частки житлового будинку, а також господарські споруди : сарай літ. «В» вартістю 25880 грн., сарай літ. «Г» вартістю 22580 грн., ? колодязя літ. «К» вартістю 1471 грн., ? огорожі вартістю 18825 грн., ? вигрібної ями вартістю 2165 грн., що складає 49/100 частки домоволодіння вартістю 167220 грн.

- виділити ОСОБА_3 визнавши за ним право власності у домоволодінні по вулиці Українській, № 12-а, села Банилів Вижницького району Чернівецької області, згідно першого варіанту розподілу висновку судової будівельно-технічної експертизи №15088 від 17 листопада 2015 року судового експерта ОСОБА_6В.(а.с.80-111), а саме : у житловому будинку літ. «А» : коридо 1-1 площею 7,80 кв.м. вартістю 17071 грн., житлову кімнату 1-2 площею 20,80 кв.м. вартістю 45523 грн., житлову кімнату 1-7 площею 12.20 кв.м. вартістю 26701 грн., загальною площею 40,80 кв.м. вартістю 89295 грн., що складає 48/100 частини житлового будинку, а також господарські споруди : сарай літ. «Б» вартістю 22580 грн., ? колодязя літ. «К» вартістю 1471 грн., ? огорожі вартістю 18825 грн., ? вигрібної ями вартістю 2165 грн., що складає 51/100 частки домоволодіння вартістю 170338 грн.

Також підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різниця у вартості часток, яка складає 1559 грн.

Для реалізації першого варіанту поділу житлового будинку по вул.Українській,12-А у с.Банилів Вижницького району Чернівецької області слід покласти на ОСОБА_1 обовязок виконати наступні будівельні роботи : влаштувати дверний проріз між приміщеннями №1-4 передпокій та приміщеннями №1-6 кімната та вхідний проріз з тамбурованими дверима в приміщеннях №1-4 передпокій в місці існуючого віконного прорізу.

Також підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різниця у вартості матеріалів та будівельних робіт необхідних для реалізації першого варіанту поділу житлового будинку по вул.Українській,12-А у с.Банилів Вижницького району Чернівецької області, яка складає 2484 грн.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі.

Всупереч вимогам ст.ст.60, 131 ЦПК України, відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_5 не надали суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження заявлених ними позовних вимог.

Враховуючи наведене, колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відповідає нормам матеріального й процесуального права, а доводи їх апеляційних скарг не дають підстав для його скасування в цій частині.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є : неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведене рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2016 року в частині часткового задоволення позову ОСОБА_1 про визнання за нею та ОСОБА_3 права власності на ідеальні частки будинковолодіння та в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині, а саме про задоволення позову про поділ спільного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та стягнення з останнього на користь позивачки ОСОБА_1 понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2016 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_10 права власності на ідеальні частки будинковолодіння та відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 визнавши за нею право власності у домоволодінні по вулиці Українській, № 12-а, села Банилів Вижницького району Чернівецької області, згідно першого варіанту розподілу висновку судової будівельно-технічної експертизи №15088 від 17 листопада 2015 року судового експерта ОСОБА_6В.(а.с.80-111), а саме : у житловому будинку літ. «А» : кухню 1-3 площею 11,10 кв.м. вартістю 24294 грн., передпокій 1-4 площею 11,50 кв.м. вартістю 25169 грн., кімнату 1-6 площею 12,40 кв.м. вартістю 27139 грн., ванну 1-5 площею 9,00 кв.м. вартістю 19697 грн., загальною площею 44 кв.м. вартістю 96299 грн., що складає 52/100 частки житлового будинку, а також господарські споруди : сарай літ. «В» вартістю 25880 грн., сарай літ. «Г» вартістю 22580 грн., ? колодязя літ. «К» вартістю 1471 грн., ? огорожі вартістю 18825 грн., ? вигрібної ями вартістю 2165 грн., що складає 49/100 частки домоволодіння вартістю 167220 грн.

Виділити ОСОБА_3 визнавши за ним право власності у домоволодінні по вулиці Українській, № 12-а, села Банилів Вижницького району Чернівецької області, згідно першого варіанту розподілу висновку судової будівельно-технічної експертизи №15088 від 17 листопада 2015 року судового експерта ОСОБА_6В.(а.с.80-111), а саме : у житловому будинку літ. «А» : коридо 1-1 площею 7,80 кв.м. вартістю 17071 грн., житлову кімнату 1-2 площею 20,80 кв.м. вартістю 45523 грн., житлову кімнату 1-7 площею 12.20 кв.м. вартістю 26701 грн., загальною площею 40,80 кв.м. вартістю 89295 грн., що складає 48/100 частини житлового будинку, а також господарські споруди : сарай літ. «Б» вартістю 22580 грн., ? колодязя літ. «К» вартістю 1471 грн., ? огорожі вартістю 18825 грн., ? вигрібної ями вартістю 2165 грн., що складає 51/100 частки домоволодіння вартістю 170338 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різницю у вартості часток, яка складає 1559 грн.

Для реалізації першого варіанту поділу житлового будинку по вул..Українській,12-А у с.Банилів Вижницького району Чернівецької області покласти на ОСОБА_1 обовязок виконати наступні будівельні роботи : влаштувати дверний проріз між приміщеннями №1-4 передпокій та приміщеннями №1-6 кімната та вхідний проріз з тамбурованими дверима в приміщеннях №1-4 передпокій в місці існуючого віконного прорізу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різницю у вартості матеріалів та будівельних робіт необхідних для реалізації першого варіанту поділу житлового будинку по вул..Українській,12-А у с.Банилів Вижницького району Чернівецької області, яка складає 2484 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції та по сплаті суджового збору за подання позову до суду першої інстанції на суму 3519,50 грн.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на домоволодінні по вулиці Українській, № 12-а, села Банилів Вижницького району Чернівецької області - припинити.

В іншій частині рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :