21.03.2016 Єдиний унікальний номер 205/446/16-ц
21 березня 2016 року м. ДніпропетровськСправа № 205/446/16-ц
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просили стягнути з відповідача на їх користь борг за розписками з урахуванням 3% річних у загальному розмірі 151 196,02 грн. Позовна заява мотивована тим, що 07.12.2014р. позивачі позичили під розписки відповідачу грошові кошти у сумі 6 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 20.02.2015р. Позивачі свої зобовязання виконали, однак відповідач порушує взяті на себе зобовязання щодо повернення грошових коштів.
Позивачі у судове засідання не зявились, натомість їх представник звернувся до суду із заявою, у якій позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивачів є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
07.12.2014р. ОСОБА_1 уклала договір позики з ОСОБА_3 шляхом надання грошових коштів під розписку у розмірі 3 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 20.02.2015р. (з.а.с.5).
Окрім того, 07.12.2014р. ОСОБА_4 уклала договір позики з ОСОБА_3 шляхом надання грошових коштів під розписку у розмірі 3 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 20.02.2015р. (з.а.с.8).
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.
Згідно з ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Однак, відповідач порушила взяті на себе грошові зобовязання та не повернула позику позивачам у строки, встановлені договорами позики, внаслідок чого загальна сума боргу перед позикодавцями за договорами позики склала 6 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на час подання позову складає 147 130,42 грн.
Відповідач всупереч положенням статті 60 ЦПК України не надала суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості перед позивачами.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову також в частині вимог про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої заборгованості за вказаними договорами позики на користь кожного з позивачів у сумі 2 032,80 грн. (73 565,21 грн * 3 : 100 = 2 206,96 грн. : 365 = 6,05 грн. * 336 днів (прострочення боргу).
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з їх боку та підлягають задоволенню, а отже з відповідача на користь позивачів слід стягнути заборгованість за договорами позики у загальному розмірі 151 196,02 грн.
Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст.15-16, 525-526, 610, 612, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст.10-11, 59-60, 88, 197, 209, 212-215, 218, 224 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) борг за договором позики від 07.12.2014р. у розмірі 73 565,21 грн. (сімдесят три тисячі пятсот шістдесят пять гривень 21 коп.).
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) 3 % річних від простроченої суми заборгованості за договором позики від 07.12.2014р. у розмірі 2 032,80 грн. (дві тисячі тридцять дві гривні 80 коп.).
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3) борг за договором позики від 07.12.2014р. у розмірі 73 565,21 грн. (сімдесят три тисячі пятсот шістдесят пять гривень 21 коп.).
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3) 3 % річних від простроченої суми заборгованості за договором позики від 07.12.2014р. у розмірі 2 032,80 грн. (дві тисячі тридцять дві гривні 80 коп.).
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 755,99 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3) судовий збір у розмірі 755,99 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Зазначена апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ст.223 ЦПК України.
СуддяОСОБА_5