АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6133/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Кириченко Н.О.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Кабанченко О.А., Желепа О.В.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» - ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2016 року у справі за поданням головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2016 року у задоволенні подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 - задовольнити.

В судовому засіданні представники стягувача підтримали апеляційну скаргу.

Боржник та представник боржника заперечили проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У січні 2016 року Головний державний виконавець ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Шпак О.І. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 посилаючись на те, що у нього на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-4599/14 від 03.07.2015 року, виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» боргу в розмірі 164 637 грн.10 коп.

Подання обґрунтовано тим, що 08.07.2015 року було відкрито виконавче провадження у справі та надано строк для самостійного виконання рішення суду до 14.07.2015 року.

30.07.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

05.08.2015 року боржник звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з заявою про визнання виконавчого листа № 2-4599/14 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.09.2015 року відмовлено у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

18.12.2015 року головним державним виконавцем було направлено вимогу про проведення виконавчих дій, а саме: щодо проведення перевірки майнового стану боржника на 24.12.2015 року о 10:00 год.

24.12.2015 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1, але здійснити опис квартири не вдалося, оскільки двері державному виконавцю не відчинили, про що було складено акт державного виконавця.

24.12.2015 року головним державним виконавцем повторно направлено вимогу про проведення виконавчих дій, а саме: щодо проведення перевірки майнового стану боржника на 30.12.2015 року о 10:00 год.

30.12.2015 року здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1,, але здійснити опис квартири не вдалося, оскільки двері державному виконавцю не відчинили, про що було складено акт державного виконавця.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК Українипитання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом, а також зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а згідно п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Тобто, державний виконавець має звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань під час примусового виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини створення перешкод у проведенні виконавчих дій.

Відмовляючи в задоволенні подання державного виконавця, суд першої інстанції вірно виходив з того, що державним виконавцем не надано доказів, що боржнику вручено постанову про відкриття виконавчого провадження, та інших документів в підтвердження того, що боржник ухиляється від самостійного виконання рішення.

Суд також дійшов правильного висновку, що державним виконавцем не надано доказів, що боржник ОСОБА_3 була належним чином повідомлена про проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_1, оскільки в матеріалах подання відсутнє повідомлення про вручення направленої державним виконавцем вимоги про проведення виконавчих дій на 30.12.2015 року, а отримання вимоги від 18.12.2015 року не свідчить про перешкоджання боржника у проведенні виконавчих дій.

З підстав вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що подання державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві належним чином не обґрунтоване, а тому не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, що належне повідомлення боржника підтверджується реєстром рекомендованої кореспонденції, списком поштових відправлень та фіскальним чеком не є доказом належного повідомлення боржника відповідно до положень статей 58-59 ЦПК України.

Щодо актів державного виконавця від 24 грудня 2015 року про неможливість провести опис майна боржника, так як двері за адресою проживання боржника державному виконавцю ніхто не відчинив, то вищевказані акти не є належним доказом того, що боржник ухиляється від самостійного виконання рішення, оскільки акти державного виконавця від 24 та 30 грудня 2015 року підписані лише державним виконавцем Шпаком О.І., за відсутності понятих чи свідків, як вбачається із оглянутих актів (а.с.28,31).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої у справі ухвали.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» - ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді