ухвала

іменем україни

12 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства спільного підприємства «Партнер» про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні нерухомим майном, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що 18 липня 2009 року між нею та Приватним акціонерним товариством спільним підприємством «Партнер» (далі - ПрАТ СП «Партнер») укладено інвестиційний контракт № 3 про інвестування автогаражу АДРЕСА_1.

На виконання вимог контракту, ОСОБА_4 сплатила початкове інвестування у розмірі 17 056 грн, проте відповідач не виконує умов контракту та чинить перешкоди у користуванні майном шляхом видачі охоронних усних заборон на допуск позивача до в'їзду та виїзду з території, у разі прострочення оплати послуг за охорону автогаража, які стягуються неофіційно та визначаються на розсуд відповідача.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_4 просить суд зобов'язати ПрАТ СП «Партнер» не чинити перешкод у користуванні автогаражем АДРЕСА_1.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства спільного підприємства «Партнер» про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні нерухомим майном відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з відсутності доказів створення відповідачем перешкод позивачу в користуванні автогаражем.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що судами не було прийнято до уваги підтверджений свідками факт не допуску позивача до автогаража у зв'язку із забороною керівництва відповідача, є безпідставними та не спростовують висновків судів про відсутність доказів на підтвердження створення відповідачем перешкод позивачу в користуванні автогаражем.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко М.К. Гримич І.М. Фаловська