РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016 року Провадження №2/425/357/16

Справа №425/1294/16-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Мирошникової О.Ш.,

за участю секретаря Кулішової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рубіжне Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання права власності,-

встановив:

12 квітня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання права власності за ОСОБА_1 на 61/100 частку квартири АДРЕСА_1 та за ОСОБА_2 на 39/100 часток зазначеної квартири. Свої вимоги обґрунтовують тим, що спірну кооперативну квартиру позивачі набули під час зареєстрованого шлюбу шляхом сплати 100% її вартості, після розірвання шлюбу сторони звернулися до суду з позовом про поділ цієї квартири та Рубіжанським міським судом Луганської області було затверджено мирову угоду, за умовами якої ОСОБА_1 переходять у власність кімнати площею 7,9 кв.м та 17,0 кв.м, а ОСОБА_2 кімната площею 11,9 кв.м у зазначеній квартирі. Право власності на квартиру позивачами зареєстровано не було, ідеальні частки у праві власності на квартиру визначені не були, що на теперішній час унеможливлює здійснення реєстрації права власності та свідчить про фактичне невизнання права власності позивачів на майно, тому позивачі й звернулися до суду з цим позовом.

В судове засідання позивачі не з'явилися, були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують.

В судове засідання представник відповідача не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяви про розгляд справи без участі представника відповідача, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутністю.

Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутністю, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами та вважає за можливе ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно довідки КП «Житловий сервіс» від 01.04.2016 року ОСОБА_2 у 1992 році сплатив 100% вартості у сумі 29580,74 гривень кооперативної квартири АДРЕСА_1 у кооперативі «Союз» (а.с. 16).

Згідно рішення виконавчого комітету Рубіжанської міської ради народних депутатів № 86/1 від 24.01.1995 року з 25.01.1995 року на базі житлово-експлуатаційної контори з обслуговування будинків житлово-будівельних кооперативів створено Державне комунальне підприємство Житлово-експлуатаційна контора № 4 (а.с. 20).

Згідно рішення Рубіжанської міської ради № 13/125 від 27.12.2006 року припинено діяльність Державного комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 4» (а.с. 21).

Згідно ухвали Рубіжанського міського суду Луганської області від 28.12.1993 року у цивільній справі № 2-109/1993р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ квартири, справу припинено та затверджено мирову угоду сторін, згідно з якою позивач ОСОБА_2 визнає право власності ОСОБА_1 на кімнати розміром 7,9 кв.м та 17,0 кв.м, а відповідач ОСОБА_1 визнає право власності позивача ОСОБА_2 на кімнату розміром 11,9 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1; сторони залишають у спільному користуванні коридор, кухню, ванну, туалет; право користування коморою залишається за відповідачем.

Відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації» № 481 від 02.12.2015 року станом на 31.12.2012 року на квартиру АДРЕСА_1 право власності не оформлено (а.с. 12).

Згідно висновку Приватного підприємства «Експертно-аналітичний центр «Рейтинг» від 22.03.2016 року ОСОБА_3 володіє часткою площею 23,4 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 загальною площею 59,7 кв.м, що становить 39,2% загальної площі квартири або 39/100 її часток (а.с. 22).

Отже, можна дійти висновку, що частка позивача ОСОБА_2 у спірній квартирі складає 39/100, а частка позивача ОСОБА_1 складає 61/100 відповідно, що відповідає умовам мирової угоди, затвердженої ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 28.12.1993 року.

Статтею 41 Конституції України гарантується право кожного володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю.

Відповідно до п.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу і у розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Відповідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно ч. 1 ст. 4 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час придбання спірної квартири, цивільні права та обовязки виникали з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Відповідно ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на час придбання спірної квартири, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно, ставши власником якого він набуває право розпоряджатись ним на свій розсуд.

Таким чином, оскільки позивачі внесли повністю пайовий внесок за спірну квартиру, вони набули право власності на зазначену квартиру, при цьому на момент виникнення у позивачів права власності на квартиру не було передбачено чинним на той час законодавством обовязку реєстрації їх права власності.

Також, при укладенні мирової угоди 28.12.1993 року провиділення позивачам приміщень в квартирі не були визначені ідеальні частки квартири, що належать позивачам у ній, що унеможливило реєстрацію права їх власності на квартиру на теперішній час.

Способи захисту цивільних прав передбачені у ст. 16 ЦК України, до яких належить визнання судом цивільного права.

Відповідно ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути подано власником майна, якщо це право не визнається будь-якою іншою особою.

Представник відповідача подала суду заяву про визнання позову в повному обсязі.

Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2008 року вказано, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи, що представник відповідача подала письмову заяву, яка приєднана до справи, в якій безумовно визнає позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи, що представник відповідача визнала позов повністю про що подала відповідну заяву, з урахуванням того, що право позивачів на квартиру не визнається та ними обрано належний спосіб захисту їх прав, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати право спільної часткової власності на квартиру за позивачами із визначенням ідеальних часток в цій квартирі за кожним з співвласником, а саме: за ОСОБА_1 на 61/100 частку квартири АДРЕСА_1 та за ОСОБА_2 на 39/100 часток зазначеної квартири.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право спільної часткової власності на 61/100 частку квартири № 32 (тридцять два) по вулиці 30 років Перемоги, будинок 4 (чотири) у місті Рубіжне Луганської області.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право спільної часткової власності на 39/100 частокАДРЕСА_2 (тридцять два) по вулиці 30 років Перемоги, будинок 4 (чотири) у місті Рубіжне Луганської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ш. Мирошникова