АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Соколової В.В.

секретар: Дрозд Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про скасування розпорядження та визнання дублікату свідоцтва про право власності на житло недійсним,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/3583/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про скасування розпорядження та визнання дублікату свідоцтва про право власності на житло недійсним.

В обґрунтування позову вказувала, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2014 року було визнано незаконним та скасовано розпорядження Радянської районної державної адміністрації м. Києва №24655 від 26 квітня 2000 року в частині передачі у спільну власність в рівних частках 62/100 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_2 ОСОБА_4 та визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло від 26 квітня 2000 року, видане органом приватизації державного житлового фонду Радянського району м. Києва вказаним особам на вказану частку квартири в рівних долях.

Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 06 лютого 2012 року № 765 було оформлено дублікат свідоцтва про право власності на житло на 62/100 частини вказаної квартири відповідачам в рівних долях.

Посилаючись на рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2014 року, ОСОБА_3 просила суд задовольнити даний позов.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року вказаний позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження відділу (органу) приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 06 лютого 2012 року за №765 «Про оформлення дублікату свідоцтва про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_1». Визнано недійсним дублікат свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 2000 року, виданий відділом (органом) приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, який посвідчує, що 62/100 частини квартири АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_4

Не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Зазначає, що підставою задоволення позову стало рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2014 року, проте, вказане рішення апеляційного суду було оскаржено в касаційному порядку, по скарзі відкрито касаційне провадження, кінцеве рішення не прийнято, а тому оскаржуване рішення є передчасним.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання особисто ОСОБА_3, ОСОБА_2, представник Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_4, не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_3, ОСОБА_2 забезпечили явку в судове засідання своїх уповноважених представників, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, розпорядженням органу приватизації Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації за № 765 від 06 лютого 2012 року вирішено задовольнити прохання ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_4 щодо оформлення дубліката свідоцтва про право власності на 62/100 частини в квартирі АДРЕСА_1 на ім'я вказаних осіб в рівних частках кожному, прийнявши, при цьому, також і рішення щодо визнання недійсним оригінала свідоцтва про право власності на житло, яке видано згідно з розпорядженням органу приватизації державного житлового фонду Радянського району м. Києва від 26 квітня 2000 року за № 24655.

Відповідно до довідки форми № 3 від 27 листопада 3013 року, виданої КП ЖЕК «Золотоустівська», ОСОБА_3 з сім'єю, яка складається з шести осіб прописані та мешкають в АДРЕСА_1 і займають дві кімнати житловою площею 52,0 кв.м. Сусідами по квартирі є ОСОБА_14 з сім'єю з трьох чоловік, які займають дві кімнати жилою площею 35,7 кв.м.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2014 року було скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2013 року, яким було відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні її позову до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про скасування розпорядження та визнання свідоцтва недійсним. Визнано незаконним і скасовано розпорядження Радянської районної державної адміністрації м. Києва № 24655 від 26 квітня 2000 року в частині передачі у спільну власність в рівних частках 62/100 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло від 26 квітня 2000 року, видане органом приватизації державного житлового фонду Радянського району м. Києва вказаним особам на вказану частку квартири в рівних долях.

Встановивши, що розпорядження Радянської районної державної адміністрації м. Києва № 24655 від 26 квітня 2000 року, яким передано у спільну власність в рівних частках 62/100 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_4 визнано недійсним і свідоцтво про право власності вказаних осіб на житло скасовано вищевказаним судовим рішенням, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 та визнав незаконним розпорядженням органу приватизації Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації за № 765 від 06 лютого 2012 року щодо оформлення дубліката свідоцтва про право власності ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_4 на 62/100 частини в квартирі АДРЕСА_1 з визнанням недійсним свідоцтва про право власності вказаних осіб на житло від 26 квітня 2000 року.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на зазначене судове рішення, 18 лютого 2015 року суд касаційної інстанції скасував рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2014 року, на підставі якого було задоволено даний позов ОСОБА_3 та направив справу на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 травня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_3 відхилена, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2013 року, яким було відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні її позову до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про скасування розпорядження та визнання свідоцтва недійсним залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 травня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи факт скасування судового рішення, яке стало підставою для задоволення даного позову, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 про скасування розпорядження та визнання дублікату свідоцтва про право власності на житло, видане відповідачам, недійсним.

При цьому колегія суддів враховує той факт, що в ході нового судового розгляду у справі за позовом ОСОБА_3 до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про скасування розпорядження та визнання свідоцтва недійсним вона не позбавлена можливості на збільшення розміру заявлених позовних вимог відповідно до ст.31 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.В. Соколова