Справа № 336/5062/16-ц
Провадження № 2/336/2664/2016
У Х В А Л А

05 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дмитрюк О.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 (представник позивача ОСОБА_2В.) до ДП «СЕТАМ», Шевченківського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, про визнання прилюдних торгів недійсними. За позовом позивач просить визнати електронні торги, організовані ДП «СЕТАМ» з реалізації лоту № 152808, а саме недобудованої будівлі літ. Р-3, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, 7, та завершені 01.07.2016 р. о 22:50 год. недійсними та визнати недійсним протокол проведення електронних торгів з реалізації лоту № 152808, відповідно до якого переможцем визнано Учасника 3.

Ухвалою суду від 05.09.2016 р. відкрито провадження у справі.

Разом з поданим позовом, представником позивача подано заяву про забезпечення позову у справі, відповідно до якої останній просить:

- заборонити Шевченківському відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області вчиняти дії, щодо видачі та оформлення будь-якій особі акту державного виконавця про проведення прилюдних торгів (про реалізацію предмета іпотеки) з реалізації недобудованої будівлі літ. Р-3, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, 7.

Заява обґрунтована тим, що позивач вважає, що видача акту та, як наслідок, оформлення учасником № 3 права власності на недобудовану будівлю літ. Р-3, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, 7, лот № 152808 унеможливить виконання рішення суду та ускладнить процедуру повернення майна організатору торгів для організації повторних торгів, тому що учасник № 3 здобуде можливість безперешкодно відчужувати вищезазначене майно, що в свою чергу буде мати наслідком багато судових процесів.

Дослідивши матеріали цивільного позову, заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як роз'яснив пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 2710/5 від 22 грудня 2015 року Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, яким затверджено Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів (у подальшому - Порядок, визначено механізм проведення електронних торгів, тобто електронні торги - це продаж майна на прилюдних торгах за принципом аукціону або на комісійних умовах засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Після закінчення електронних торгів (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів за лотом у день закінчення таких електронних торгів або не пізніше наступного робочого дня. Протокол електронних торгів підписується Організатором та не пізніше наступного робочого дня з дня формування Системою розміщується в особистому кабінеті відділу державної виконавчої служби.

На підставі копії протоколу переможець електронних торгів у формі аукціону протягом десяти банківських днів з дня формування протоколу здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно в спосіб, визначений розділом Х Порядку

Після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди Організатору) на підставі протоколу про проведення електронних торгів, який надійшов на електронну адресу, державний виконавець протягом пяти робочих днів складає акт про проведені електронні торги і затверджує його у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Затверджений начальником відділу державної виконавчої служби акт державний виконавець видає або надсилає переможцеві електронних торгів не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження.

Копія акта надсилається стягувачу, боржнику та через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби Організатору.

Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.

У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.

Крім того, ст.47 Закону України «Про іпотеку» визначено, що Акт про реалізацію предмета іпотеки підписується державним виконавцем, затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, скріплюється печаткою цього органу та не пізніше наступного дня надсилається до організатора прилюдних торгів, яка проводила прилюдні торги.

Державний виконавець не може відмовити у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, якщо така реалізація здійснювалася відповідно до вимог цього Закону. У разі відмови видати акт про реалізацію предмета іпотеки державний виконавець повинен протягом п'яти робочих днів з дня закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, повідомити про це організатора прилюдних торгів, іпотекодержателя, іпотекодавця та покупця. Повідомлення, що містить підстави для відмови у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, підписується державним виконавцем і начальником відповідного органу державної виконавчої служби та скріплюється печаткою цього органу. Відмова державного виконавця видати акт про реалізацію предмета іпотеки може бути оскаржена відповідно до законодавства.

На підставі акта про реалізацію предмета іпотеки нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

Таким чином Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів визначено, що електронні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає учасник, від якого на момент завершення електронних торгів надійшла найвища цінова пропозиція, та передбачені певні правила проведення цих торгів, в тому числі і ті, що стосуються оформлення кінцевих результатів торгів.

Отже, виходячи з аналізу правової природи реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги.

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Разом із тим, оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами електронних торгів правочину є недодержання вимог Закону в момент його укладання, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком.

Таким чином, саме акт про проведені електронні торги є тим документом, який підтверджує факт укладання договору купівлі-продажу спірного майна та надає боржнику можливість та підстави ставити перед судом питання про визнання такого договору недійсним і забезпечення позову у справі у способи, визначені представником позивача фактично призведуть до неможливості складання акту про проведені електронні торги та видачу його їх учасникам, тобто створять ситуацію, за якої договір не може вважатися укладеним, що унеможливлює вирішення судом позову про визнання такого договору недійсним, а також суттєво порушить права стягувача та набувача арештованого майна, передбачені ст.ст.3, 11, 627, 638, 650 ЦК України, внаслідок чого позивачем невірно обрано вид забезпечення позову у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Дмитрюк