Номер провадження 2/756/1473/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

при секретарі Супрун А. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання кредитного договору та додаткових угод недійсними, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 18.11.2015 року звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обгрунтування позову вказує, що 05 квітня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 07-167-КФ-2007 , згідно з яким позивачу було надано кредит в сумі 42300 доларів США. В подальшому сторони підписували додаткові угоди б/н від 26.08.2009 р., 28.09.2011 р. та від 14.05.2013 року, в яких викладали умови договору в нових редакціях.

Позивач вважає, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства , містить несправедливі та дискримінаційні умови, положення договору надають значну перевагу відповідачу, позбавляючи натомість позивача значного обсягу та одночасно встановлюючи жорсткі обов*язки та відповідальність для позивача.

Згідно з п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов*язаний повідомити споживача кредиту у письмовій формі про кредитні умови, зокрема :

д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов*язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням , зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо;)

є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги.

Аналогічні вимоги були встановлені постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Проте, вказані вимоги нормативних документів відповідачем не належним чином виконані при укладенні Кредитного договору.

Всупереч вимогам п.п. «д» п.2 ст.11 Закону та п.п. «в» п. 2.1 постанови позивачу на момент укладення договору не було взагалі надано інформації про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість всіх супутних послуг, а також і фінансових зобов*язань споживача, які пов*язані з отриманням, обслуговуванням погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо), а натомість було лише зазначено в п.3.1 договору ( та в редакціях від 26.08.2009 р., 28.09.2011 р.), що такі додаткові витрати несе позичальник, має укласти договори застави (іпотеки) та страхування майна позичальника, але вартість таких послуг не вказується.

Відповідно до ст.15 Закону споживач має право на одержання необхідної доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукуцію, що забезпечує можливо її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачу на придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Зазначає, що відповідач не надав позивачу, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування , в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного законодавства. У зв*язку з цим позивач був позбавлений можливості належним чином оцінити властивості такої послуги та можливі негативні для цього наслідки, що можуть настати внаслідок її отримання.

Відповідно до п.1 ст.18 Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачами умови, які є несправедливими.

Пунктом 2 ст.18 Закону, передбачено, що умови договору є несправедливими, що всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов*язків на шкоду споживача.

Відповідно до положень статті 18 Закону несправедливою є умова встановлення жорстких обов*язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця.

Кредитний договір практично не містить зобов*язань відповідача, крім загальної фрази «надати кредит позичальнику», натомість права відповідача прописані на 2 сторінках тексту договору (в редакціях від 26.08.2009 року, 28.09.2011 року , 14.05.2013 року).

І навпаки, зобов*язання позивача прописані на 2 сторінках тексту договору (в редакціях від 26.08.2009 року, 28.09.2011 року , 14.05.2013 року), а права прописані в 1-2 пунктах, і містять загальну фразу «отримати кредит».

Розділ 4 кредитного договору (в редакціях від 26.08.2009 року, 28.09.2011 року , 14.05.2013 року) визначає відповідальність сторін договору, але всі пункти стосуються лише позивача.

Відповідачем в кредитному договорі передбачена також можливість набуття вимоги щодо повного погашення кредиту до настання кінцевого строку його погашення фактично - дострокового розірвання кредитного договору в односторонньому порядку), в будь-який час та з будь-яких підстав, навіть якщо порушення умов кредитного договору зі сторонни позивача не є істотним і суттєвими та не впливають на основні права відповідача і завдають йому збитків, в той час як позивачу договір такого права не надає взагалі.

Кредитним договором (п.2.2 договору в редакціях від 26.08.2009 року, 28.09.2011 року, 14.05.2013 року) навіть передбачено право відповідача на власний розсуд без будь-яких порушень з боку позивача відмовити в наданні кредиту (п.2.2), змінювати процентну ставку (п.7.1)

Вказує, що є очевидним дисбаланс сторін договору, а самі умови договору по відношенню до споживача є дискримінаційними, тобто несправделивими, з встановленням жорстких обов*язків споживача, тоді як надання послуги можливе лише власним розсудом виконавця.

Зазначає, що кредитний договір передбачає умови, які прямо суперечать вимогам чинного законодавства, адже встановлює безліч комісій, а саме комісію за надання кредиту, комісію за дострокове погашення кредиту, за отримання довідок про сплату коштів та копій укладеного договору.

Позивач вважає умови спірного договору несправделивими, адже всупреч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов*язків на шкоду споживача.

При укладенні кредитного договору його умови не передбачають попередження споживача , що валютні ризики під час виконання зобов*язань за кредитним договором несе саме споживач, а також відповідачем не була надана інформація щодо методики, що використовується для визначення валютного кредиту.

Вказує, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, містить несправедливі та дискримінаційні умови, положення договору мають значну перевагу відповідачу, позбавляючи натомість позивача значного обсягу прав, одночасно встановлюючи жорсткі обов*язки та відповідальність для позивача, а тому вважає, що підлягає визнанню недійсним.

Посилаючись на ст.ст.11, 15, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.3, 13, 15, 16, 203, 215, 216 ЦК України просить суд визнати недійсним Кредитний договір № 07-167-КФ-2007 від 05.04.2007 року, з усіма змінами та доповненнями, укладений між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з обставин викладених в позові та просила задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення заперечувала та просила суд відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що договір укладений за домовленістю сторін з досягненням всіх істотних умов договору , що підтверджується підписами сторін та згідно з діючим законодавством України. Окрім того, в додатку № 1 до Кредитного договору зазначено суми та дати погашення за кредитом. В додатку № 1 до договору вказано розміри погашення основної суми кредиту, процени за користування кредитом, платежі на надані послуги на користь банку та на користь третіх осіб, розмір процентної ставки, абсолютне значення подорожчання кредиту. Також подала заяву про застосування строку позовної давності та відповідно про відмову з цих підстав в позові.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

05 квітня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 07-167-КФ-2007 , згідно з яким позивачу було надано кредит в сумі 42300 доларів США. В подальшому сторони підписували додаткові угоди б/н від 26.08.2009 р., 28.09.2011 р. та від 14.05.2013 року, в яких викладали умови договору в нових редакціях.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов8язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторонни є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При укладенні кредитного договору про надання споживчого кредиту № 07-167-КФ-2007 від 05.04.2007 року та додаткових угод б/н від 26.08.2009 року, 28.09.2011 року та 14.05.2011 року до нього між відповідачем та позивачем досягнуто всіх істотних умов, що підтверджується підписами сторін на кожній сторінці Кредитного договору.

Окрім того, в додатку № 1 до Кредитного договору зазначено суми та дати погашення за кредитом.

В додатковій угоді б/н до Кредитного договору від 26.08.2009 року п.9.5 зазначено, що позичальник підтверджує, що розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті та йому повідомлена інформація щодо методики визначення курсів і комісій, пов*язаних з конвертацією валюти.

Згідно п.2.4 «Правил надання банками України інформаії споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» банки зобов*язані отримати письмові підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Таке підтвердження міститься у самому договорі. Своїм підписом під Кредитним договором № 07-167-КФ-2007 від 05.04.2007 року позичальник підтвердив, що він ознайомлений та погоджується з його умовами.

Відповідно до п.2.1 в) постанови Правління НБУ «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» від 10.05.2007 року № 168 Банки зобов*язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутних послуг, а також інших фінансових зобов*язань споживача, які пов*язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту; варіантів погашення кредиту, укладаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги, можливості та умов дострокового повернення кредиту. Вказана постанова прийнята 10.05.2007 року, а кредитний договір був укладений лише 05.04.2007 року.

Інформація стосовно сукупної вартості кредиту міститься в додатку № 1 до Кредитного договору, а саме в ньому визначаються: розміри погашення основної суми кредиту, проценти за користування кредитом, платежі за надані супутні послуги на користь банку та на користь третіх осіб, розмір процентної ставки, абсолютне значення подорожчання кредиту.

Судом не встановлено підстав, в межах заявлених вимоги, які б слугували для визнання кредитного договору разом з додатками та змінами недійсними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України , ст. 626, 627, 253-255, 261, п.4 ст.267 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів» суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: