Справа № 175/623/16-ц
Провадження № 2/175/262/16
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

(з а о ч н е)

14 квітня 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.

при секретарі Пренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Дніпропетровського районного відділу про зняття особи з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в :

Позивачка у судове засідання не зявилася, надавши письмову заяву у якій позов підтримала та просила предявлені вимоги задовольнити у повному обсязі, справу розглядати без її участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення в пресі. За таких обставин, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, за таких обставин вважаю за можливе справу розглянути без їх участі на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Ленінградська, №30 та який належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу від 10 серпня 1999 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за №217 та зареєстрованого Новомосковським БТІ за реєстровим №179 від 08 вересня 1999 року.

Також позивачці належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 0,1199 га, розташованої за вищевказаною адресою, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ДП №040059, виданого на підставі рішення виконкому Підгородненської міської ради народних депутатів №183 від 07 серпня 1999 року.

Так, після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 про, що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 06 вересня 1994 року було зроблено запис №608 та змінено прізвище ОСОБА_5 з «Деньга» на «Чеботарьова».

У свою чергу, відповідач ОСОБА_2, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з позивачкою, також зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04 жовтня 2005 року, про що свідчить запис в домовій книзі, але права власності на будинок не має.

Однак, після розірвання стосунків, з червня 2015 року за вказаною адресою відповідач не проживає, про що свідчить довідка від вуличного комітету, проте у добровільному порядку знятись з реєстрації з будинку відповідач відмовляється, чим порушує права позивачки вільного користування та володіння майном.

Так, право позивачки на належне їй домоволодіння гарантується Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних прав свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,№4,№7 та №11 до «Конвенції», закріплено принципи непорушності права приватної власності, який означає право свободи на безперешкодне користування своїм майном закріпляє право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику майна вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16,386,391 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном

Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Стаття 3 Сімейного кодексу України визнає сім'єю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Частина 2 статті 415 Цивільного кодексу України встановлює, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Крім того, згідно ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, відповідач не проживаючи у належному позивачці домоволодінні з червня 2015 року, тобто більш ніж шість місяців, втратив право користування житловою площею у вищевказаному домоволодінні згідно до вимог ст. 156 ЖК України.

Відповідно статей 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним таких прав.

Оскільки встановлено, що ОСОБА_2, дійсно створює перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком №30 по вул. Ленінградській в м.Пдгородне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, який належить їй на праві власності, суд вважає предявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 551,20 грн. сплачена нею при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212, 214, 224 ЦПК України, ст.ст. 16, 15, 383, 391, 405, 415 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 156 ЖК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Дніпропетровського районного відділу про зняття особи з реєстраційного обліку - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії АК №546428, виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 18.06.1999 року) таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку №30 по вулиці Ленінградській у місті Підгородне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області.

Зобов'язати Дніпропетровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області зняти ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії АК №546428, виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 18.06.1999 року) з реєстраційного обліку за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Ленінградська, будинок №30.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3) суму судового збору у розмірі 551,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.О. Ребров