Провадження № 2/127/2374/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 квітня 2016 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Тонкопій Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 „ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

15.10.2015 року ПАТ КБ „ПриватБанк» (надалі ОСОБА_1) звернулось до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2, який мотивовано тим, що 05.08.2008 року, відповідно до укладеного договору №VIV3AN10600424, відповідач як позичальник отримала кредит в розмірі 13 307,37 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадках порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

20.10.2011 року Староміським районним судом м. Вінниці задоволено позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредитному договору №VIV3AN10600424 в розмірі 11 239,32 долари США, з яких:

- 8 595,70 доларів США заборгованість за кредитом;

- 1 121,68 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 305,20 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 651,66 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;

а також штрафи:

- 31,37 доларів США фіксована частина;

- 138,46 доларів США процентна складова.

Оскільки рішення суду відповідачем не виконано позивач продовжив нарахування процентів, комісії та пені за невиконання зобовязань.

В звязку з тим, що відповідач не виконав належним чином умови укладеного Договору, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаним Договором, враховуючи зменшення позовних вимог та з урахуванням рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 20.10.2011 року, яка станом на 19.08.2015 року становить 2 918,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.08.2015 року еквівалентно 64 471,63 гривні, та складається з наступного:

- 1 086,92 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 297,66 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом;

-1 384,58 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;

а також штрафи:

- 250,00 грн. штраф (фіксована частина),

- 138,46 доларів США штраф (процентна складова), що за курсом НБУ станом на 19.08.2015 року еквівалентно 3 058,17 гривні.

В судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду заяву, в якій позов підтримав, просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяви представника позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність позивача і відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 05.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» як кредитором та відповідачем ОСОБА_2 як позичальником укладено кредитно-заставний договір №VIV3AN10600424 (а.с.8-16). За зазначеним договором відповідач отримала строковий кредит в розмірі 13 307,37 доларів США на строк до 02.08.2013 року зі сплатою за користування кредитом 15,0% річних.

Згідно п.2.1 цього договору позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору.

Рішенням Староміського районного суду м.Вінниці від 20.10.2011 року у справі №2-1309/11 з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором №VIV3AN10600424 від 05.08.2008 року, яка станом на 09.09.2011 року становила 89 577,38 гривень, а також судовий збір і витрати на ІТЗ (а.с.4). Рішення набуло законної сили 21.10.2011 року.

Оскільки вищезазначене рішення суду відповідачем не виконано, позивач за період з 09.09.2011 року по 19.08.2015 року продовжив нарахування процентів, комісії та пені за невиконання зобовязань. Згідно уточненого розрахунку заборгованість відповідача по договору (а.с.102-103), на 19.08.2015 року становить 2 918,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.08.2015 року еквівалентно 64 471,63 гривні, та складається з наступного:

- 1 086,92 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 297,66 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом;

-1 384,58 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;

а також штрафи:

- 250,00 грн. штраф (фіксована частина),

- 138,46 доларів США штраф (процентна складова), що за курсом НБУ станом на 19.08.2015 року еквівалентно 3 058,17 гривні.

Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Визначаючись щодо реальної суми заборгованості відповідача суд виходить з наступного.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

З приводу нарахування штрафних санкцій за невиконання зобовязання за договором під час існування рішення суду про стягнення заборгованості за кредитом Верховний Суд України висловив правову позицію у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-1206цс15, в якій зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У даному випадку розмір пені, нарахованої за несвоєчасне виконання зобов'язань за користування кредитом становить 1 384,58 доларів США, що враховуючи обставини справи, значно перевищує розмір збитків 1 086,92 доларів США.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно Правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року, справа № 6-100 цс14, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки (пені) до 1 086,92 доларів США.

Суду доведено існування заборгованості відповідача перед позивачем за кредитно-заставним договором №VIV3AN10600424 від 05.08.2008 року, проте визначаючись щодо розміру заборгованості суд зазначає, що стягнення всієї суми заборгованості по всіх зобов'язаннях, передбаченим кредитним договором в іноземній валюті суперечить нормам законодавства, яке визначає випадки та порядок використання іноземної валюти як засобу платежу на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Спеціальним нормативним актом, який регулює порядок використання іноземної валюти на території України є декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року.

Пункт 2. ст. 1 Декрету визначає валютні операції як дії, які здійснюються з метою переходу права власності на валютні цінності.

Неустойка за своїм функціональним призначенням є одним із видів забезпечення виконання зобов'язань. Тому, використання іноземної валюти при сплаті неустойки є недопустимим, оскільки така операція не є валютною операцією в розумінні Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року.

В п.14.9 Кредитного договору зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязується сплатити Банку штраф у розмірі 250 гривень плюс 5% від суми невиконаного зобовязання.

П.14.10 Кредитного договору визначено, що сплата неустойки здійснюється в гривнях. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

В ході розгляду справи судом встановлено, що оскільки відповідачем не виконано рішення суду від 20.10.2011 року та не повернуто позивачу суму заборгованості в розмірі, визначеному рішенням суду, позивачем було продовжено нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом та нараховано штрафні санкції згідно умов кредитного договору, що не суперечить нормам ЦК України.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткову доведеність вимог позивача про існування заборгованості за кредитно-заставним договором №VIV3AN10600424 від 05.08.2008 року в наступному розмірі:

- 1 086,92 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 297,66 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 23 999,19 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;

а також штрафи:

- 250,00 грн. штраф (фіксована частина),

- 3 058,17 гривень штраф (процентна складова).

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримала на підставі укладеного договору кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування, а також зобовязалася сплачувати інші платежі за договором, у випадку порушення взятих на себе зобовязань, але взяті на себе зобовязання належним чином не виконала, чим істотно порушила умови укладеного договору.

Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для часткового задоволення позову та стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача в розмірі встановленому судом.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, враховуючи частковість задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 237,44 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 525,526, 626, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), остання відома адреса реєстрації проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 „ПриватБанк заборгованість за кредитно-заставним договором №VIV3AN10600424 від 05.08.2008 в розмірі:

- 1 086,92 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 297,66 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом;

-23 999,19 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;

- 250,00 грн. штраф (фіксована частина),

- 3 058,17 гривень штраф (процентна складова).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), остання відома адреса реєстрації проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 „ПриватБанк судові витрати у виді судового збору в сумі 1 237,44 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: