Справа № 738/1365/15-ц
№ провадження 2/738/9/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року Менський pайонний суд

Чеpнiгiвської областi

в складі:

судді Сова Т.Г.

секретаря Бреус Н.В.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена Чернігівської області в режимі відеоконференції з Святошинським районним судом м. Києва, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А H О В И В:

У вересні 2015 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 14 травня 2008 року між ПАТ КБ «Праваекс-Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №1179-008/08Р, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 12 150,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,99 % річних для своєчасної оплати останнім вартості автомобіля та сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля. Відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, станом на 20 червня 2015 року заборгованість по поверненню кредитних коштів становить 27 251 доларів США 71 цент.

В ході судового розгляду справи, позивачем було уточнено позовні вимоги, посилаючись на те, що ОСОБА_4 помер 28.03.2010 року, спадщину після його смерті прийняв ОСОБА_3, тому позивач просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 27 251 доларів США 71 цент та судові витрати у розмірі 3 654,00 грн..

Представник позивача у судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором та сплачені судові витрати.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що 28 вересня 2010 року помер ОСОБА_5 Про кредитні зобовязання відповідачу ОСОБА_3 відомо не було. Брат покійного ОСОБА_6 в листопаді 2010 року після поховання відповідача повідомив та надав копії свідоцтва про смерть відповідача ОСОБА_7 районній філії та Чернігівській обласній дирекції Позивача. Позивач був обізнаний про смерть боржника, а отже і про відкриття спадщини. Вважає, що строк, передбачений ч.2 ст. 1281 ЦК України сплинув для позивача у квітні 2011 року. Право вимоги, передбачене п.7.14 Договору у позивача виникло 11 липня 2010 року, з огляду на положення ст. 1281 ЦК України з дня смерті 28 вересня 2010 року, а отже строк, передбачений ч.3 ст. 1281 ЦК України закінчився 30 вересня 2011 року. В звязку з цим просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що вона є матірю відповідача ОСОБА_3 Свідок в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_7 районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після його померлого батька ОСОБА_5 Згідно поданої заяви на імя її сина було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого батька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З приводу позовних вимог свідок висловила думку, що вони є необґрунтованими, а тому не можуть бути задоволеними.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Вiдповiдно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась.

Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Як встановлено в судовому засіданні, 14 травня 2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №1179-008/08Р, згідно з яким ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 12 150,00 доларів США з платою 13,99 % річних для своєчасної оплати останнім вартості автомобіля та сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля (а.с.9-16).

Відповідно до п.4.4 кредитного договору, позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 145,00 доларів США щомісячно до 10-го числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом підлягали сплаті позичальником щомісяця у строк до 10- числа місяця, наступного місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії кредитного договору, зазначеного в пункті 1.2 кредитного договору.

Згідно розрахунку заборгованість відповідача ОСОБА_4 станом на 20 червня 2015 року складає 27 251 доларів США 71 цент, яка складається з: заборгованості за кредитом 8 783,00 доларів США; заборгованості за процентами 6 611,97 доларів США; неустойки (пеня) за кредитом 6 464,01 доларів США; неустойка (пеня) за процентами 5 392,73 доларів США (а.с.7-8).

Відповідно до свідоцтва про смерть №22565 виданого 28 вересня 2010 року Міністерством охорони здоровя Арабської Республіки Єгипет, ОСОБА_5 помер 28 вересня 2010 року в м. Хургада район «Червоне море».

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 17 січня 2011 року (а.с.43), встановлено юридичний факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 28 вересня 2010 року в м. Хургада район «Червоне море» Арабської республіки Єгипет є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

За нормами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами спадкової справи № 592/2010 заведеної за заявою ОСОБА_3 (від імені якого діє мати ОСОБА_8М.), як спадкоємця за законом, останній звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після смерті батька ОСОБА_5, померлого 28 вересня 2010 року (а.с.33-45).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_3 прийняв спадщину після померлого батька ОСОБА_5, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в м. Мена вул. Транспортна, 7, Чернігівської області.

Будь які відомості з приводу того, що ОСОБА_5 оформляв кредитний договір з ПАТ КБ «Правекс Банк», та з приводу наявності заборгованості за вказаним кредитним договором в матеріалах справи відсутні, представником позивача в судове засідання не надані. В звязку з відсутністю будь яких зобовязань померлого ОСОБА_5 перед ПАТ КБ «Правекс Банк», дані зобовязання не успадковувались відповідачем ОСОБА_3 при оформленні ним права на спадщину після померлого батька ОСОБА_5

Крім цього, як встановлено в судовому засіданні з документів, що були надані представником відповідача, а саме повідомлення (а.с.108) та договору добровільного страхування (а.с.109) позивачу було відомо про факт смерті боржника за кредитним договором, а тому його заперечення з цього приводу є безпідставними.

Закон України «Про заставу» визначає, що застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі

невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою

зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна

переважно перед іншими кредиторами. Заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Як слідує в вищевказаних документів, банк, на власний розсуд, розпорядився майном, що перебувало в заставі. Пояснити причину по якій позивач надав право на керування транспортним засобом, який перебував у заставі, особі, яка не була боржником і не отримувала кредиту, представник позивача в судовому засіданні не зміг. При цьому, даючи дозвіл ОСОБА_8 оформити довіреність на право керування заставним транспортним засобом, представник банку не поцікавився з приводу місця перебування боржника за кредитним договором та причини непогашення заборгованості за вказаним договором.

Покази представника позивача ОСОБА_1 з приводу незнання про факт смерті боржника, дані ним в судовому засіданні спростовуються наявними в матеріалах справи та вище зазначеними документами, а саме: повідомленням № 221/129 від 27.07.2011 року та договором добровільного страхування транспортного засобу від 27.07.2011 року.

Це дає підстави суду зробити висновок, що позивач на період надання вказаних документів знав або мав знати про ситуацію, яка склалась з боржником.

Частина 2 ст. 1281 ЦК України передбачає, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Таким чином, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 1281 ЦК України, а саме: кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою цієї статті, позбавляється права вимоги, тому позивач пропустив термін, передбачений діючим законодавством на предявлення права вимоги за кредитним договором до спадкоємця.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як слідує з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Стаття 213 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить належних доказів та законних підстав для задоволення позовних вимог позивача, а тому приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 25 ч.4, 526, 553, 554, 1046, 1047, 1054 ЦК України, ст.ст. 212 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Г. Сова