Справа № 466/3808/15 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/749/16 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Гірник Т.А., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: представника ПП «ТІМ» - Машкаринець М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного підприємства "ТІМ" - Машкаринець Марти Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2015 року у справі за позовом Приватного підприємства "ТІМ" до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів-заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року приватне підприємство «ТІМ» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому з урахуванням уточнених вимог та на підставі ст.ст.1212, 1215 ЦК України просили стягнути із ОСОБА_3 200 307 гривень безпідставно набутих грошових коштів (заробітної плати) за період з лютого 2013 року по грудень 2014 року (а.с.2-4; 73-74).

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ПП "ТІМ " - Машкаринець М.О.

В апеляційній скарзі посилається на те, що єдиним та допустимим доказом, який може підтвердити підставність отримання ОСОБА_3 заробітної плати в розмірі 174 730,75 грн. може бути виключно рішення засновника ПП "ТІМ" про встановлення директору підприємства ОСОБА_3 заробітної плати у відповідному розмірі. Однак, таке рішення не приймалося.

Суд помилково не взяв до уваги п. 5.3 Статуту ПП "ТІМ", у якому зазначено, що засновник має право самостійно встановлювати форми, системи і розміри оплати праці осіб, які працюють за наймом і засновником не приймалося рішень про встановлення ОСОБА_3 заробітної плати у тому розмірі, який останній собі встановив.

Судом не надано правової оцінки факту отримання ОСОБА_3 грошових коштів (заробітної плати) у лютому 2003 року при тому, що останній прийнятий на роботу з 01 березня 2013 року.

Вказує, що ОСОБА_3, перебуваючи на посаді директора ПП "ТІМ", шляхом зловживання своїм службовим становищем та без відповідних на те повноважень, діючи недобросовісно, встановив собі значно вищий розмір заробітної плати, ніж той, який він мав право отримувати.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явився, його представник ОСОБА_4 подав письмове заперечення на апеляційну скаргу, у якому просив відхилити апеляційну скаргу ПП «ТІМ», у той же час, просив розгляд справи відкласти у зв'язку із зайнятістю в іншій справі.

Клопотання про відкладення розгляду справи колегією суддів відхилено, зважаючи на наявність обґрунтованих письмових заперечень на апеляційну скаргу, у яких відображена правова позиція відповідача по даній справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПП «ТІМ» - Машкаринець М.О. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2015 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено протиправних дій ОСОБА_3 при встановленні собі заробітної плати на посаді директора ПП «ТІМ», у тому числі за лютий 2013 року, відтак відсутні підстави відшкодовувати безпідставно отримані кошти відповідно до статей 1212 та 1215 ЦК України.

З таким висновком суду повністю погодитися не можна із наступних підстав.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

2.Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

3.Положення цієї глави застосовується також до вимог про:

повернення виконаного за недійсним правочином;

витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно вимог ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Судом та матеріалами справи установлено, що Приватне підприємство «ТІМ» створене відповідно до чинного законодавства України для здійснення господарської діяльності, передбаченої цим Статутом і діє у відповідності з Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законодавчими актами України, а також згідно з Статутом (п.1.1. Статуту ПП «ТІМ», зареєстрованого Державним реєстратором Виконавчого комітету Львівської міської ради 21 листопада 2005 року, за номером запису 1008788 в редакції, чинній на час перебування ОСОБА_3 на посаді директора підприємства).

У пункті 1.2. Статуту ПП «ТІМ» зазначено, що власником (засновником) підприємства є громадянин України ОСОБА_5.

Згідно п.5.1. Статуту у діяльності підприємства може використовуватись праця засновника. Засновник має право найму робочої сили, самостійно визначає структуру підприємства, встановлює штати. Засновник здійснює свої права по управлінню Підприємством безпосередньо або приймає директора на умовах трудового договору.

Директор без доручення діє від імені Підприємства, представляє його інтереси в інших підприємствах, організаціях та державних органах, укладає від його імені договори, здійснює наймання і звільнення, затверджує правила внутрішнього трудового розпорядку, дає доручення, відкриває та використовує рахунки підприємства в установах банку, а також здійснює інші дії з оперативного керівництва роботою Підприємства (п.5.2 Статуту).

Як зазначено у п.5.3. Статуту (в редакції чинній на час перебування ОСОБА_3 на посаді директора підприємства), засновник серед інших повноважень має право:

приймати та звільняти директора на умовах трудового договору;

самостійно встановлювати форми, системи і розміри оплати праці та інші види доходів осіб, які працюють за наймом;

розпоряджатись прибутком (доходом) від підприємницької діяльності, після розрахунку з бюджетом та інших обов'язкових платежів;

У новій редакції Статуту ПП «ТІМ» (п.10.1), зареєстрованого Державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 08 жовтня 2014 року, власник (засновник) підприємства вправі приймати рішення з усіх питань діяльності підприємства.

До виняткової компетенції власника (засновника) відноситься (п.10.2):

визначення умов оплати праці службових осіб підприємства, його філій та представництв.

Рішенням засновника ПП «ТІМ» №01/03-13 від 01 березня 2013 року ОСОБА_3 прийнято на посаду директора ПП «ТІМ» (а.с.85).

ОСОБА_3 приступив до виконання обов'язків Директора ПП «ТІМ» з 10 березня 2013 року (а.с.72).

Рішенням засновника ПП «ТІМ» від 27 серпня 2014 року на підприємстві призначено аудиторську перевірку фінансової діяльності за два останніх роки та відсторонено від виконання обов'язків по управлінню підприємства директора ОСОБА_6 (а.с.92).

Згідно наказу №11/12/14 ПП «ТІМ» від 11 грудня 2014 року звільнено ОСОБА_3 з роботи з посади директора на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України та ч.3 ст.99 ЦК України з 11 грудня 2014 року (а.с.8).

Згідно даних управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова ОСОБА_3 за спірний період (з лютого 2013 року по 11 грудня 2014 року) було нараховано 266 119,31 грн., а виплачено 217 316,34 гривень:

в тому числі:

за лютий 2013 року 12 000 грн.; виплачено 9 822,58 грн.;

за березень 2013 року 13 906 грн.; виплачено 11 347,61 грн.;

за квітень 2013 року14 000 грн.; виплачено 11 422,82 грн.;

за травень 2013 року14 000 грн.; виплачено 11422,82 грн.;

за червень 2013 року14 000 грн.; виплачено 11422,82 грн.;

за липень 2013 року14 000 грн.; виплачено 11422,82 грн.;

за серпень 2013 року14 000 грн.; виплачено 11422,82 грн.;

за вересень 2013 року14 000 грн.; виплачено 11422,82 грн.;

за жовтень 2013 року14 000 грн.; виплачено 11422,82 грн.;

за листопад 2013 року14 000 грн.; виплачено 11422,82 грн.;

за грудень 2013 року14 000 грн.; виплачено 11422,82 грн.;

за січень 2014 року 14 000 грн.; виплачено 11436,51 грн.;

за лютий 2014 року 14 000 грн.; виплачено 11436,51 грн.;

за березень 2014 року 14 000 грн.; виплачено 11436,51 грн.;

за квітень 2014 року 14 000 грн.; виплачено 11436,51 грн.;

за травень 2014 року 14 000 грн.; виплачено 11436,51 грн.;

за червень 2014 року 14 000 грн.; виплачено 11436,51 грн.;

за липень 2014 року 14 000 грн.; виплачено 11436,51 грн.;

за серпень 2014 року 11900 грн.; виплачено 9750,86 грн.;

за грудень 2014 року 4313,31 грн.; виплачено 3534,34 грн. (а.с.44-45; 73).

Звертаючись з позовом ПП «ТІМ» вважало, що ОСОБА_3 без погодження із власником підприємства ОСОБА_5, самостійно встановив собі заробітну плату у розмірі зазначеному вище, а мав отримувати лише мінімальну, встановлену чинним законодавством України у цей період, оскільки власник підприємства не приймав жодних рішень, яким було б затверджено (встановлено) штатний розпис Підприємства, а також не затверджував (встановлював ) заробітну плату для директора підприємства.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції по суті дійшов вірного висновку про те, що найманий працівник - директор ПП «ТІМ» ОСОБА_3 не міг без відома та згоди власника підприємства ОСОБА_5 встановлювати собі заробітну плату у розмірі зазначеному вище, оскільки до виключної компетенції засновника ПП «ТІМ» згідно Статуту належало розпоряджатись прибутком (доходом) від підприємницької діяльності, після розрахунку з бюджетом та іншими обов'язковими платежами. Заробітна плата директора підприємства належить до обов'язкових платежів після сплати яких, власник отримує дані про свій власний дохід від підприємницької діяльності.

Крім того встановлено, що за одинадцять днів грудня 2014 року, після того як ОСОБА_3 був відсторонений від виконання обов'язків директора, останньому було нараховано заробітну плату у сумі 4313,31 грн., що очевидно більше ніж мінімально визначена законодавством сума заробітної плати за місяць у цей період.

Колегія звертає увагу на те, що заробітну плату директору ПП «ТІМ» виплачувала бухгалтерія підприємства, яка очевидно бачила, що нараховує і що реально на руки отримує їхній керівник.

Те, що власник (засновник) ОСОБА_5 не затвердив штатного розпису підприємства та не визначив розміру заробітної плати для найманого працівника - директора підприємства не дає підстав стверджувати, що для директора (у даному випадку для ОСОБА_3.), враховуючи його посадові обов'язки та відповідальність, була встановлена заробітна плата у розмірі мінімальної, і що на таку заробітну плату директор погодився.

Розмір заробітної плати директора ПП «ТІМ» ОСОБА_3 беззаперечно був погоджений із власником підприємства (це основна умова договору), а претензії щодо безпідставної виплати заробітної плати виникли після того, як ОСОБА_3 відмовився передавати у встановленому порядку штамп та печатку підприємства після звільнення його з роботи, однак це не може бути підставою для повернення коштів (заробітної плати у більшій її частині) за час перебування його (ОСОБА_3.) на посаді директора ПП «ТІМ».

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про відсутність підстав для повернення коштів, які були нараховані та виплачені ОСОБА_3 за період перебування його у трудових відносинах із ПП «ТІМ» - з березня 2013 року по грудень 2014 року.

У той же час, обґрунтованими є вимоги ПП «ТІМ» про повернення грошових коштів, нарахованих ОСОБА_3 за лютий 2013 року у розмірі 12000 гривень.

Встановлено, що у цей період ОСОБА_3 не перебував у трудових відносинах з даним підприємством, відтак, не мав законних підстав для отримання заробітної плати, що дає підстави для стягнення з нього безпідставно набутих коштів на підставі ст.1212 ЦК України.

З урахуванням зазначених обставин, апеляційна скарга ПП «ТІМ» підлягає до часткового задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2015 року скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ПП «ТІМ».

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст. ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Приватного підприємства "ТІМ" - Машкаринець Марти Олександрівни - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Приватного підприємства «ТІМ» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного підприємства «ТІМ» безпідставно набуті кошти (заробітну плату) в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень за лютий 2013 року, а в решті вимог Приватного підприємства «ТІМ» - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Гірник Т.А.

Мусіна Т.Г.