АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5602/16 Справа № 185/3581/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Тамакулова В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року м. Дніпро

18 липня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Деркач Н.М., Козлова С.П.

при секретарі: Самокиша О.В.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання повнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

18 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стяг-нення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що в шлюбі ОСОБА_4- її мами та відповідача батька, 05 березня 1998 року народилася вона- позивач ОСОБА_3, яка знаходиться на утриманні матері.

31 серпня 2006 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області на її утримання були стягнуті аліменти в розмірі 1/ 4 частини заробітної плати відповідача до досягнення нею повноліття.

Позивач навчається на першому курсі Дніпропетровського державного аграрно- економічного університету, потребує матеріальної допомоги. Просила стягнути з відповідача на її користь щомісячно по 1/ 4 частині з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на час навчання, до досягнення нею 23 років.

Відповідач позов визнав частково, погодився на сплату аліментів з пенсії , проте не погодився з відрахуванням аліментів з регресних виплат, мотивуючи тим, що вказані виплати як хвора людина він витрачає на реабілітацію стану здоровя.

Рішенням суду І інстанції позов задоволено частково, стягнуто аліменти у розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18 квітня 2016 та до часу закінчення навчання доньки, досягнення ОСОБА_3В, двадцяти трьох років.

В іншій частині позову відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Стягнуто з відповідача судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуальногоправа, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить постановити нове рішення, яким визначити розмір стягуваних аліментів в розмірі 1/8 частини доходів, оскільки він добровільно надавав позивачу матеріальну допомогу, однак суд не врахував, що він тривалий час працював у шахті, хворіє , є інвалідом 3 групи, на його утриманні знаходиться батько похилого віку, який також потребує постійної матеріальної допомоги, обовязок по утриманню доньки покладено на обох батьків.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено, що сторони є донькою та батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданим 23 червня 1998 відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис № 477.

Відповідно довідки № 621 Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету ОСОБА_3 є студентом І курсу, факультету менеджменту і маркетингу, денного відділення, бюджетної форми навчання.

Згоди щодо обсягу щомісячної сплати аліментів сторони не дійшли.

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

За ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

В пункті 20. постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За вимогами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню доньку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, як то: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Щодо доводів відповідача стосовно неможливості стягнення аліментів з сум відшкодування шкоди, суд обгрунтовано послався на пп. 12, пп.14 п. 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою КМУ від 26 лютого 1993 № 143 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» та зазначив, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв'язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров'я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих; одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються інвалідам першої групи на догляд за ними.

Обгрунтовано встановивши наявність у позивача потреби у матеріальній допомозі у зв'язку із навчанням доньки та можливості такого надання відповідачем, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову та стягнення аліментів на період її навчання. Однак, визначаючи розмір стягуваних аліментів з відповідача суд в повній мірі не врахував обставини на які посилався відповідач про те, що він хворіє, є інвалідом, має батька похилого віку який потребує допомоги, обов'язок по утриманню дітей в рівній мірі покладається на обох батьків та належно не виконав приписи ст. 182 СК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 18 квітня 2016 року року і до досягнення позивачем двадцяти трьох років за умови продовження навчання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання повнолітньої дитини змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 18 квітня 2016 року і до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років, до закінчення нею навчання.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

С у д д і: ОСОБА_5

ОСОБА_6