У Х В А Л А

5 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Лященко Н.П.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди та стягнення компенсації за порушення авторських прав,

встановила:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року касаційну скаргу відхилено, рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвали нове рішення, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини першої статті 21 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлених вимог, зокрема, порушення відповідачем авторського права позивача. Згідно з п.1 ч.1 ст. 23 Закону України «Про авторське право і суміжні права» допускається без згоди автора чи іншої особи, яка має авторське право, відтворення уривків з опублікованих письмових творів, аудіовізуальних творів як ілюстрацій для навчання за умови, що обсяг такого відтворення відповідає зазначеній меті. Суди встановили, що при презентації спірної доповіді було здійснено посилання на джерело запозичення інформації на статтю авторства позивача, тому вимоги п.3 ч.1 ст. 21 Закону України «Про авторське право і суміжні права» в частині обов'язкового зазначення імені автора і джерела запозичення є додержаними.

У наданій для порівняння ухвалі Верховного Суду України від 7 листопада 2007 року, як суд касаційної інстанції, задовольняючи позов про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням авторського права, виходив із того, що відповідачкою були порушенні авторські права позивачки, оскільки ОСОБА _2 використовувала ідеї та наукові результати, в яких особисто участі не брала, без посилання на джерела.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року суд касаційної інстанції, задовольняючи позов про стягнення компенсації за порушення авторських прав, виходив із того, що позивач є власником немайнових (невідчужуваних) авторських прав на персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_1» і «ІНФОРМАЦІЯ_2». Зображення персонажа «ІНФОРМАЦІЯ_1» відтворене на упаковці настільної гри «ІНФОРМАЦІЯ_1» без надання згоди автора на використання зображення персонажа та розповсюдження такої гри.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди та стягнення компенсації за порушення авторських прав за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук