У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2016 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І. П.

при секретарі Бевз О. А.

розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та моральної шкоди.

26.04.2016 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 і 1/3 частку квартири АДРЕСА_2, які належать ОСОБА_2 на праві приватної власності, посилаючись на те, що відповідач поводить себе непередбачувано, заявляє, що гроші вона не позичала, тому у нього є всі підстави вважати, що відповідач намагається уникнути виплати боргу, продати свою власність, а це зробить неможливим подальше виконання судового рішення.

Просить розглянути дану заяву та винести ухвалу про забезпечення позову у цій справі.

Розглянувши цю заяву, судом встановлено наступне.

Згідно із ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 15.12.2015 року було задоволено заяву позивача про забезпечення доказів. Витребувано з комунального підприємства "Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" з інвентарної справи копію свідоцтва про право власності, виданого 18.08.2010р. Новозаводською районною у м.Чернігові радою на імя ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_3; витребувати з бюро технічної інвентаризації Оріхівської районної ради Запорізької області з інвентарної справи копію свідоцтва про право власності б/н від 10.04.1995р., виданого заводом «Орсільмаш» на імя ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_4.

На виконання ухвали суду КП «Чернігвське МБТІ» надіслало суду копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.08.2010р., яке було видано на підставі розпорядження органу приватизації Новозаводської районної у м. Чернігові раді №230 від 17.08.2010р. Свідоцтво видано на імя ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про право власності по 1/3 частці за кожним з них на АДРЕСА_5.

Що стосується 1/3 частки квартири АДРЕСА_6, то згідно витягу з Інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно ця частка квартири належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.04.1995р., виданого заводом «Орсільмаш».

Копію свідоцтва БТІ м. Оріхова суду до цього часу не надіслало.

Однак з довідки міграційної служби Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області від 29.10.2015р. вбачається, що місце постійного проживання відповідачки ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 16.01.1993 року.

Згідно з ч.4 ст.5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах(будинках), або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не проживала ні на території м. Оріхова, ні на території м. Чернігова і могла приймати участь у приватизації майна зазначеного вище і отримувати свідоцтва про право власності в порядку приватизації у 1995 році на території м. Оріхова і у 2010 році на території м. Чернігова. Тобто наказні квартири належать іншим особам і ідентичним прізвищем, іменем, по батькові. Доказів протилежного позивачем не надано.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів

Належних доказів які б в достовірності підтверджували факт належності відповідачу, а не іншій особі з таким же прізвищем, на праві власності цих квартир позивачем не надано.

З наданої інформаційної довідки з Реєстру речових прав (а.с.61-62) не вбачається, що перелічене в ній майно належить саме відповідачу у справі ОСОБА_2, а не іншій особі, оскільки в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно...в розділі «Відомості про права власності» не зазначено жодних ідентифікуючих даних про особу власника ( не має ні паспортних даних, ні адреси проживання власника майна, ні його ідентифікаційного номера).

Відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України докази мають бути належними і допустимими. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову необхідно відмовити, за її недоведеністю.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6