Справа № 598/1059/15-ц
провадження № 2/598/21/2016
РІШЕННЯ

іменем України

"09" серпня 2016 р. Збаразький районний суд

Тернопільської області в складі :

головуючого судді Олещука Б.Т.

при секретарі Демчук О.М.

з участю представника позивача Шацької С.І., відповідача ОСОБА_2 та його представників ОСОБА_3 і ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» м.Дніпропетровськ до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,-

встановив:

До суду звернулося ПАТ «Акцент-Банк» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 31.10.2011р., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач всупереч вимогам зазначеного договору та розрахунку заборгованості своєчасно не повернув коштів. В добровільному порядку ОСОБА_2 повернути кошти відмовляється. Таким чином, відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов`язань, в результаті чого станом на 24.06.2015р. утворилась заборгованість в розмірі 34701,22 грн., яку слід стягнути з ОСОБА_2.

Представник позивача Шацька С.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила позов задовольнити. Крім того, представник позивача пояснила, що відповідно до укладеного договору №б/н від 31.10.2011р. ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 8000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм особистим підписом відповідач ствердив, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, з якими він ознайомився і згоден, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. На підставі підписаної відповідачем заяви банком відкрито кредитний картковий рахунок на ім'я відповідача. 08.03.2012р. кредитний ліміт на карті був змінений до 12000 грн., а 22.12.2012р. до 11900 грн. Відповідач встановленими кредитними лімітами скористався в сумі 11811,35 грн. (сальдо простроченої заборгованості за кредитом), внаслідок чого і виникла наведена заборгованість. Відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг відповідальність за операції, ініційовані за допомогою платіжної карти несе її держатель. Термін дії договору передбачено п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг. Договір діє 12 місяців з моменту підписання та лонгується на такий же термін щоразу, допоки одна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору. З моменту підписання договору і до цього часу відповідач із заявою про припинення дії договору до банку не звертався. Пунктом 9.3. умов і правил надання банківських послуг встановлено, що картрахунки відкриваються на невизначений термін. Як вбачається із розрахунку заборгованості, зокрема розрахунку заборгованості поданої представниками відповідача, та згідно поданої виписки останнє погашення заборгованості за кредитом відбулося 22.10.2012р. в сумі 1000 грн., а тому дана обставина підтверджує факт переривання строку позовної давності.

Відповідач, ОСОБА_2, у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що він дійсно 31.10.2011р. підписав заяву про отримання банківської картки «голд» у ПАТ «Акцент-Банк» і отримавши банківську карту з лімітом 4000 грн. користувався нею, знімаючи кошти для власних потреб. Пізніше банк збільшив ліміт картки і він знімав кошти та поповняв рахунок починаючи з осені 2011 року по весну 2012 року. Відповідач зазначає, що ним виконувалися зобов'язання перед банком. Однак, він втратив картку, про що повідомив працівницю відділення де оформляв кредит. Картка нею була заблокована, а перед тим він зняв залишок коштів у присутності працівниці банку з допомогою паспорта та коду що надійшов у СМС повідомленні на його мобільний телефон. Неодноразові усні звернення у відділення банку про видачу нової карти результатів не принесли. Розмір позовних вимог не є доведеним, оскільки долученому розрахунку заборгованості не наведено жодних розрахунків та їх нормативного обґрунтування.

Крім того, представники відповідача ОСОБА_3 і ОСОБА_4, не визнавши позовні вимоги пояснили, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника. Згідно правової позиції Верховного суду України від 22.10.2015р. у справі №6-127цс14 перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, тобто у його випадку з 22.05.2012р., а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту. Дата подання банком позовної заяви зазначено - 26.06.2015р., а перебіг трирічного строку позовної давності - закінчився 25.05.2015р.. А тому відповідач і його представники просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав пропущення строку позовної давності.

Заслухавши представника позивача, відповідача та його представників, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом установлено, що предметом судового спору є питання про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованості за договором від 31.10.2011р. в розмірі 34701,22 грн..

Згідно ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, перерахованих в ст.11 ЦК України і повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до закону, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 31.10.2011р. між ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк» (скорочене найменування ПАТ «А-Банк») м.Дніпропетровськ укладено договір, який складається з анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в А-Банку, що стверджується копією анкети-заяви ОСОБА_2 від 31.11.2011р. (а.с.7), копією тарифів (а.с.8), Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.57-64).

За умовами даного договору відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну банківську картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Згодом кредитний ліміт збільшено до 12000 грн., що стверджується повідомлення ПАТ «Акцент-Банк» від 13.04.2015р. та випискою з банківського рахунку ОСОБА_2 (а.с.138-141).

У відповідності до договору відповідач зобов`язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються в тарифах.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні анкети-заяви ОСОБА_2 від 31.11.2011р., згідно якої відповідач підтверджує, що ознайомлений і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк» та Тарифами банку і він зобов'язується виконувати їх вимоги, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПАТ «Акцент-Банк» (а.с.7, 8, 57-64), сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, зокрема, щодо суми, валюти, строку дії і повернення грошових коштів.

Будь-яких спростувань вищенаведених обставин судом не здобуто.

Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст.ст.626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що умови вищезазначеного договору від 31.10.2011р. відповідачем не виконувались, станом на 24.06.2015р. він має заборгованість в сумі 34701,22 грн., в тому числі:

- заборгованість за кредитом - 11811,35 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом - 17456,91 грн.;

- заборгованість за пенею та комісією - 3304,33 грн.;

- штраф (фіксована частина) - 500 грн.;

- штраф (процентна складова) - 1628,63 грн.

Дані обставини знайшли своє підтвердження розрахунком заборгованості за договором від 31.10.2011р., укладеного між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2, станом на 24.06.2015р. (а.с.5-6, 81-84, 110-112).

Таким чином, суд приходить до висновку, що зобов'язання, які взяв на себе відповідач при укладені вищевказаного договору не виконано.

Оскільки відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов`язання, позовні вимоги позивача підлягають захисту шляхом стягнення в користь ПАТ «Акцент-Банк» із відповідача суму неповернутого кредиту в розмірі 11811,35 грн. та заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом в розмірі 17456,91 грн..

Крім того, відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.57-64), до яких приєднався відповідач згідно поданої ним 31.10.2011р. заяви, ОСОБА_2, порушивши строки платежів більше ніж на 120 днів, зобов'язаний сплатити ПАТ «Акцент-Банк» штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Оскільки в липні 2015 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення зазначеної вище заборгованості за договором, що виникла більше ніж на 120 днів, а тому з останнього підлягає стягненню в користь ПАТ «А-Банк» штраф в сумі 500 грн. + 1518,41 грн. (5% від суми позову 30368,26 грн. (30368,26 грн. Х 5% / 100% = 1518,41 грн.)).

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 останній платіж в погашення заборгованості за договором від 31.10.2011р. внесений 22.10.2012р., а потім платежі в рахунок погашення заборгованості не вносилися. Дана обставина знайшла своє підтвердження розрахунками заборгованості станом на 24.06.2015р. та випискою по рахунку ОСОБА_2 (а.с.5-6, 139-141).

Враховуючи вказане, суд вважає, що позивачем в даному випадку пропущено однорічний строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права (позовна давність) щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

А тому суд, враховуючи заяви відповідача та його представників (а.с.68-70, 95-96, 151-152), які просять застосувати позовну давність щодо позовних вимог, а саме вимог про стягнення заборгованості за даним договором у розмірі 34701,2222 грн., вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача неустойки (штрафу, пені) понад один рік з часу звернення до суду за спливом позовної давності.

Таким чином з відповідача в користь позивача також підлягає стягненню сума неустойки в межах одного року звернення до суду за захистом своїх прав в розмірі 1100 гривень (починаючи з червня 2014 року по червень 2015 року), а тому позов слід задовольнити частково.

Разом з тим, загальна позовна давність у три роки позивачем не пропущена, оскільки як встановлено у судовому засіданні, останній платіж в погашення заборгованості за договором від 31.10.2011р. внесений ОСОБА_2 22.10.2012р.. Також у судовому засіданні встановлено, що картка видана ОСОБА_2 згідно договору від 31.10.2011р. має термін дії до листопада 2015 року.

Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд неодноразово роз`яснював відповідачу та представникам сторін, що обставини справи мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, суд неодноразово сприяв відповідачу та представникам сторін у подані додаткових доказів та надавав терміни для представлення доказів, у зв`язку із чим неодноразово відкладався розгляд справи.

Суд не може сторонам вказувати, які докази їм необхідно надати суду для підтвердження своїх вимог, оскільки згідно із вимогами ч.3 ст.10 та ч.1 ст.11, 60 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст.ст.58, 59 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом і які не стосуються предмета доказування.

Беручи до уваги те, що обов'язок щодо доказування покладається на сторони, суд вважає, що вказану справу слід вирішувати на підставі наявних доказів.

Враховуючи вищенаведене, посилання відповідача і його представників про те, що ОСОБА_2 останній платіж внесений на картку в рахунок погашення заборгованості за договором від 31.10.2011р. у травні 2012 року, а платіж 22.10.2012р. відповідач не здійснював, не підтверджено доказами. Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що останній платіж внесений відповідачем 22.10.2012р., а потім платежі в рахунок погашення заборгованості за даним договором не вносилися. Дані обставини знайшли своє підтвердження розрахунками заборгованості станом на 24.06.2015р. та випискою по рахунку, які надані позивачем (а.с.5-6, 139-141).

Крім того, відповідно до пунктів 6.1, 6.10-6.12, 8.4, Умов та правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк», Клієнт зобов'язаний вживати заходів щодо запобігання втрати картки, ПІНа, інформації нанесеної на картку і магнітну смугу, їхнього незаконного використання, держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви держателя про блокування коштів на Картрахунку. У триденний строк після усної заяви про втрату картки надати письмову заяву до Банку, яка має містити докладний виклад обставин втрати картки, дату і час заяви Клієнтом про подію, що відбулася.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не звертався до ПАТ «Акцент-Банк» з письмовою заявою про втрату картки та блокування коштів на карті.

Отже, згідно вказаних Умов та правил надання банківських послуг ПАТ «А-Банк», з якими ОСОБА_2 ознайомлений, згідний, зобов'язався їх виконувати, відповідач несе повну відповідальність за операції за допомогою картки, яку він отримав на підставі договору від 31.10.2011р..

Згідно повідомлення ПАТ «Акцент-Банк» від 22.04.2016р. картка видана ОСОБА_2 згідно договору від 31.10.2011р. має термін дії строком дії до листопада 2015 року. Встановлений ліміт 17.11.2011р. в розмірі 8000 грн., який згодом збільшено до 12 000 грн. (а.с.138). Дана обставина також свідчить, що трьохрічний термін звернення до суду з позовом за захистом своїх прав позивачем не пропущений.

Також посилання представників відповідачів про те, що ОСОБА_2 укладався споживчий кредит, ніякими доказами не підтверджений, а укладення договору приєднання підтверджується заявою ОСОБА_2 від 31.10.2011р. та Умовами та правилами надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк», про що не заперечив у судовому засіданні сам відповідач.

Посилання представників відповідача про те, що ОСОБА_2 не підписувалися Умови та правила надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк», а тому не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, спростовуються заявою ОСОБА_2 від 31.10.2011р., згідно якої відповідач підтверджує, що ознайомлений і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк» та Тарифами банку і він зобов'язується виконувати їх вимоги, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПАТ «Акцент-Банк» (а.с.7, 8, 57-64). Крім того, питання про визнання даного договору недійсним стороною відповідача не ставилося і в даний час не ставиться. Навпаки, як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 користувався грошовими коштами ПАТ «А-Банк» відповідно до умов договору від 31.10.2011р..

Враховуючи все вищенаведене, беручи до уваги те, що оскільки відповідач ОСОБА_2 не належним чином виконує взяті на себе зобов`язання, позовні вимоги позивача ПАТ «Акцент-Банк» підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за договором від 31.10.2011р. в розмірі 32386,67 грн., а саме: 11811,35 грн. сума неповернутого кредиту + 17456,91 грн. сума заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом + 1100 грн. сума неустойки в межах одного року звернення до суду за захистом своїх прав + 500 грн. штраф фіксована частина відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг + 1518,41 грн. штраф 5% від суми позову відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, тому позов слід задовольнити частково.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, суд, також вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь ПАТ «Акцент-Банк» 323,86 грн. сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд бере до уваги платіжне доручення від 30.06.2015р. про сплату позивачем судового збору (а.с.1).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.11, 256-267, 509, 525, 526, 530, 549, 550, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, заявою ОСОБА_2 від 31.10.2011р., Умовами та правилами надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк», ст.ст.10, 15, 57, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224, 225, 232, 233, 292 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» м.Дніпропетровськ 32386,67 грн. (тридцять дві тисячі триста вісімдесят шість гривень шістдесят сім копійок) заборгованості за договором від 31.10.2011р..

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Акцент-Банк» сплачений судовий збір в розмірі 323,86 грн. (триста двадцять три гривні вісімдесят шість копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Дане рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Б. Олещук