АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Білич І.М.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб: представника ПАТ «Брокбізнесбанк» Кошарського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, ПАТ «Брокбізнесбанк» про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам. Вказує на те, що суд першої інстанції надумано прийшов до висновку, що відповідно до постанов ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві знято арешт з автомобіля та знято його з розшуку. Зазначив, що ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві не направив відповідні постанови до ДАІ та органів підрозділів МВС для зняття накладеного арешту, припинення розшуку та зняття автомобіля з бази АІС «Розшук».

Справа №755/15158/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4729/2016
Головуючий у суді першої інстанції: В.П.Гончарук
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
Звернув увагу на те, що суд першої інстанції при розгляді справи не врахував, що позивач не зміг надати доказів на підтвердження обставин викладених у позові у зв'язку із тим, що не є стороною жодних виконавчих проваджень та не має доступу до них, а також не був стороною у справі в межах розгляду якої ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було застосовано заходи забезпечення позову, а тому позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про їх скасування.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Брокбізнесбанк» Кошарський О.В. проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду у справі залишити без зміни.

Інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності з урахуванням вимог ч.2 ст.305 ЦПК України, оскільки неявка зазначених осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обґрунтованості своїх вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх законними і обґрунтованими. Виходячи з наявних у матеріалах справи, досліджених судом першої інстанції доказів, висновки суду щодо підстав для відмови в задоволенні позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням закону.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05 травня 2015 року проведено електронні торги, за результатами яких ОСОБА_2 оголошено переможцем щодо рухомого майна автомобіля марки«CHERY Amulet А15», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2.

З акту державного виконавця про проведення електронних торгів (аукціону) з реалізації арештованого майна від 27 травня 2015 року вбачається, що майно, а саме автомобіль марки «CHERY Amulet А15», 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2 було реалізовано.

Згідно постанови Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення транспортного засобу з-під арешту від 27 травня 2015 року транспортний засіб: автомобіль марки «CHERY Amulet А15», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2 звільнено з під арешту, який був накладений відповідно до постанов ВП №20752551 від 19.11.2010року та ВП №30489863 від 27.07.2012 року.

Згідно постанови Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про зняття транспортного засобу з розшуку від 27.05.2015 року ВП 30489863, транспортний засіб марки «CHERY Amulet Al5», 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2 знято з бази АІС «Розшук»(а.с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб'єктивних прав та зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

Разом з тим, звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_2 просив суд зняти всі арешти накладені на автомобіль марки «CHERY Amulet Al5», 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2 постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві №1646/1448226 від 19.10.2010 року та постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві № 28641 від 27.07.2012 року, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.11.2009рокуу справі №2/881/09.

Проте, як вбачається із матеріалів справи на підтвердження зазначеного у позові ОСОБА_2 доказів до суду подано не було.

Посилання ОСОБА_2 у апеляційній скарзі на те, що він позбавлений можливості подати належні докази, оскільки не є стороною у вказаних виконавчих провадженнях та не брав участі у цивільній справі в межах розгляду якої судом було застосовано заходи забезпечення позову, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки позивач не був позбавлений права звернутися до суду першої інстанції із клопотаннями чи заявами в даній справі у порядку встановленому ст.ст. 137, 154 ЦПК України. Таким правом наданим йому законом позивач не скористався, а лише подав до суду заяву у якій просив розглядати справу без його участі.

Разом з тим, за змістом ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

При цьому вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Так, позивач пред'явив позов до ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва та до стягувача за виконавчим провадженням ВП № 30489863 - ПАТ «Брокбізнесбанк», але боржника за виконавчим провадженням - ОСОБА_5 до участі у справі не залучив. Крім того, в матеріалах справи відсутні дані про осіб, а саме про стягувачів та боржників за іншими виконавчими провадженнями по яким (як зазначає позивач) також накладався арешт на зазначений автомобіль та який просить скасувати позивач. Крім того, позивач в порядку позовного провадження просить суд зняти арешт з автомобіля, накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.11.2009 року суду, що не передбачено діючим законодавством.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В апеляційній скарзі відсутні доводи, які б давали підстави для скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді ОСОБА_2 не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: