Справа № 156/4/16-ц Провадження № 22-ц/773/670/16 Головуючий у 1 інстанції: Шумський А.А.
Категорія: 30 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В. ,

суддів - Мудренко Л. І., Русинчука М. М.,

за участю секретаря Лимар Р. С.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою відповідача публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 10 березня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом. Вказував на те, що він з липня 1978 року по серпень 1984 року працював на Луцькому автомобільному заводі (правонаступником якого є ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс») електромонтажником. 10 жовтня 1978 року, під час виконання робіт з нарізки металічних деталей, з ним стався нещасний випадок, він отримав ушкодження пальців лівої руки. В результаті чого, на підставі висновку МСЕК від 14 березня 2013 року, йому було встановлено 20 % втрати професійної працездатності довічно.

Оскільки, внаслідок вказаного нещасного випадку на виробництві йому було встановлено стійку втрату професійної працездатності, а отримана травма завдала йому моральні страждання, то просив суд, як відшкодування йому моральної шкоди, стягнути з відповідача 100000 грн.

Рішенням Іваничівського районного суду від 10 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» в користь ОСОБА_2 20000 грн. за завдану моральну шкоду, у звязку з отриманням трудового каліцтва.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» просить його скасувати як незаконне через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 липня 1978 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу електромонтажником четвертого розряду Луцького автомобільного заводу, правонаступником якого на теперішній час є Публічне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» (а.с. 5-7).

10 жовтня 1978 року, під час виконання трудових обов'язків на підприємстві, з ним трапився нещасний випадок, в результаті чого він отримав виробничу травму і йому було ампутовано 2 і 3 фаланги пальців лівої руки.

За результатом розслідування нещасного випадку 12 жовтня 1978 року було складено відповідний акт за формою Н-1, із змісту якого вбачається, що його причиною були: відсутність обгородження небезпечної зони гилятинних ножиць в момент роботи; порушення правил техніки безпеки при роботі на ножицях; недосконалість технології (не зазначений максимальний розмір рештків) (а.с. 3-4).

Крім того встановлено, що 14 березня 2013 року Нововлинською міжрайонною МСЕК ОСОБА_2, у звязку з отриманим ним трудовим каліцтвом, було встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20 % довічно (а.с. 8).

Постановою заступника начальника відділення ВДФССНВ у м. Луцьк від 19 квітня 2013 року № 0310/1280/1280/1 ОСОБА_2 було взято на облік у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та призначено страхові виплати (а. с. 9-11).

Як розяснив Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року в п.п. 1, 11 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону від 23 вересня 1999 р. N 1105-XIV ( 1105-14 ) «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон N 1105-XIV), Закону від 14 жовтня 1992 р. N 2694-XII «Про охорону праці» (в редакції Закону від 21 листопада 2002 р. N 229-IV ( 229-15 ), Кодексу законів про працю України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів.

У разі настання страхового випадку Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, страхові виплати, передбачені ст. 28 Закону N 1105-XIV. Право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення йому медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) стійкої втрати професійної працездатності.

На підставі статей 1, 5 та ч. 3 ст. 28 Закону N 1105-XIV страхова виплата за моральну шкоду провадиться потерпілому незалежно від втрати ним професійної працездатності. Порядок і розміри виплат, передбачені ч. 3 ст. 34 цього Закону, застосовуються лише при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, які не спричинили втрати потерпілим професійної працездатності.

Наведене дає підстави для висновку, що спори про відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоровя повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Відтак, суд першої інстанції правильно виходив з того, що право позивача на виплату компенсації за моральну шкоду виникло з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності згідно висновку МСЕК.

Відповідно до вимог ст. 173 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» визначено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання прав працівників у галузі охорони праці.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 27.01.2004 р. /п. 4.1/ зазначив, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіює йому моральні та фізичні страждання.

Таким чином ухвалюючи рішення про стягнення моральної шкоди в користь позивача, суд першої інстанції вірно виходив з того, що ушкодженням здоров'я, яке отримав ОСОБА_2 під час виконання трудових обов'язків, йому було заподіяно моральні та фізичні страждання, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Проте, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд першої інстанції на думку колегії суддів не в повній мірі взяв до уваги роз'яснення викладені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що поза увагою суду залишились обставини за яких позивач отримав ушкодження здоровя, а саме порушення ним вимог правил техніки безпеки під час роботи на ножицях для нарізання деталей з металу, що в поєднанні з іншими обставинами знаходиться у причинному зв'язку з наслідкаим від нещасного випадку. У зв'язку з чим рішення місцевого суду в частині визначення розміру моральної шкоди, яка відшкодовується позивачу, підлягає зміні зменшенню до 10000 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» задовольнити частково.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 10 березня 2016 року змінити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» на користь ОСОБА_2 10000 (десять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди завданої трудовим каліцтвом.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді