АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/8516/14-ц 22-ц/774/135/К/16
Справа № 216/8516/14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/135/К/16 Биканов І.Р.
Категорія № 27 (ІV ) Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Грищенко Н.М.,

суддів Братіщевої Л.А., Зубакової В.П.,

із секретарем Євтодій К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (надалі- ПАТ «Дельта Банк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.10.2007 р. між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого, відповідач отримав кредит в сумі 55000 доларів США, який зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 23.10.2018 р. або достроково зі сплатою 12,90% річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором Іпотекодавець ОСОБА_2 передав у іпотеку від 25.10.2007 р., нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею: 80,5 кв.м.

Між ПАТ «УКРСИББАНК» та ПАТ «Дельта банк» 08.12.2011 р. укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного договору до позивача перейшло право вимоги.

Через неналежне виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору утворилась заборгованість у розмірі 150 443,03 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 1 202 491,13 грн., яка складається з: 80557,29 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 643 894,42 грн. - заборгованість за кредитом; 69885,74 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 558 596,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Рішенням Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 грудня 2015 року ПАТ «Дельта банк» відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність рішення суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Вважає, що суд не взяв до уваги п.5 Договору Іпотеки, в якому сторони обумовили можливість задоволення вимог банку шляхом передання права власності на предмет іпотеки.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.10.2007 р. між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 укладено кредитний Договір відповідно до умов якого, останній отримав кредит в сумі 55 000 дол. США, який зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 23.10.2018 р., зі сплатою 12,90 відсотків річних за користування кредитом ( а.с.10-14).

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором Іпотекодавець ОСОБА_2 передав у іпотеку від 25.10.2007 р., нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 приміщення 73; загальною площею: 80,5 кв.м. ( а.с.27-31).

Рішенням Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 р. АКІБ «УКСИББАНК» змінено назву на Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК», а 08.12.2011 р. між Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору Іпотеки в обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора ( а.с.53-79).

У зв'язку із невиконанням відповідачем умов кредитного Договору заборгованість ОСОБА_2 перед Банком станом на 12.11.2013 р. складає 150 443,03 дол. США, що по курсу НБУ еквівалентно 1 202 491,13 грн., яка складається з: 80 557,29 дол. США заборгованість за кредитом; 69 885,74 дол. США, що складає 558 596,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом ( а.с.34-44).

Відмовляючи ПАТ «Дельта Банк» в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що звернення стягнення на іпотечне майно шляхом передання його у власність Іпотекодержателю, передбачене лише в позасудовому порядку вирішення спору.

Колегія суддів не може погодитися із даним висновком суду, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6 ) як розподілити між сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України "Про іпотеку".

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України "Про іпотеку").

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Пунктом 39 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Вказані положення зазначені і у п. п.5.1- 5.3 Іпотечного договору від 25 жовтня 2007 року, укладеного між АКУБ «УкрСиббанк» та іпотекодавцем. Із застереження, що міститься в Іпотечному договорі ( п.5.2.1) убачається, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку». ( а.с.28).

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Умовами договору Іпотеки №0-3 від 25 жовтня 2007 року передбачена можливість задоволення вимог Банку шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку». Тому висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» на підставі ст.37 ЗУ «Про іпотеку» не відповідає вимогам законодавства.

В судовому засуданні колегії суддів, сторони не бажали призначення експертизи для встановлення експертної вартості Іпотечного майна, тому суд визначив його вартість , виходячи з обумовленої сторонами виртості в договорі Іпотеки.

Згідно п.1.2 вартість Предмету Іпотеки , за домовленістю сторін , вартість предмету Іпотеки.: нежитлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_1 загальною площею: 80,5 кв.м. становить 405 060,50 грн . ( а.с.27).

Колегія суддів погоджується із розрахунком заборгованості наданого позивачем , яка станом на 12 листопада 2013 року складає 150443,03 дол.США., що згідно курсу НБУ еквівалентно 1202491,13 грн., яка складається з 80557,29 дол.США - заборгованості по кредиту, 69885,74 дол.США. - заборгованості по процентам.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено без повного дослідження обставин справи, тому відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

У відповідності до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд , змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. У зв'язку із чим, з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь ПАТ «Дельта Банк» сплачений судовий збір в сумі 7673,40грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314- 316 ЦПК України, колегія судів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність задовольнити.

В рахунок виконання основного зобов'язання за кредитним договором №0 від 24 жовтня 2007 року укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 по оплаті заборгованості, яка станом на 12 листопада 2013 року складає 150443,03 дол.США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 1202491,13 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки , а саме нежитлове приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1, загальною площею 80,5 кв.м вартістю 405060,50 грн. ( на підставі договору Іпотеки №0-3 від 25 жовтня 2007 року), шляхом передачі Іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» права власності на вказане майно.

Визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки, а саме : нежитлове приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1, загальною площею 80,5 кв.м.

Припинити право власності Іпотекодавця ОСОБА_2 на нежитлове приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1, загальною площею 80,5 кв.м., в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаним приміщенням.

Витребувати у ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» право установлюючи документи на предмет іпотеки на нежитлове приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» сплачений судовий збір в сумі 7673,40грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Н.М. Грищенко

Судді: Л.А. Братіщева

В.П. Зубакова