АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/316/16 Доповідач - Демкович Ю.Й.
У Х В А Л А

17 березня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Козак І. О., Загорський О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року

по справі за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3

про вжиття заходів забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3

до ОСОБА_4, ОСОБА_1

про стягнення боргу,

УСТАНОВИЛА:

18.01.16 ОСОБА_1 звернулась зі скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 29.12.15, вважаючи, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Порушення вбачає, в тому, що судом першої інстанції не досліджувалось, як от: факт повернення, часткового повернення або не повернення коштів позивачу; чи відповідає майно, на яке накладено арешт, тому майну, яке зазначено у розписці, або іншому майну; чи є це борг подружжя чи тільки ОСОБА_4; кому належить нерухоме майно, на яке накладено арешт; яка реальна вартість арештованого майна.

Зазначає, що позивач та відповідач ввели суд першої інстанції в оману щодо реальних обставин справи, не надали жодного доказу для підстав забезпечення позову та не повідомили суд про наявність цивільної справи щодо поділу спірного майна подружжя.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 29.12.15 задоволено заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_3 й у порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2, які належить на праві приватної власності відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в межах 2091240,00 грн.

У суді ОСОБА_1 та її представник підтримали вимоги скарги, пославшись на мотиви, зазначені в ній.

Заявник та його представник скаргу не визнали та просили залишити без змін оспорювану ухвалу.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з наступних підстав.

ОСОБА_4 й ОСОБА_3 звернулася із вимогами до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

28.12.15 позивачами подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову у даному спорі з посиланням на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки існує небезпека, що відповідачами можуть бути вчиненні дії щодо відчуження належного їм нерухомого майна.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами та з метою захисту прав позивачів задовольнив заяву, так як невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 152 ЦПК України.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою й суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту вказаних квартир у межах заявлених позовних вимог, так як вони є приватною власністю відповідачів, й при можливому їх відчуженні існує небезпека щодо виконання чи утруднення виконання рішення суду у даній справі.

Тому, оспорену ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312, 315, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5