У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

суддів - Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.,

секретаря судового засідання Коробчук А.М.,

за участю відповідачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що з'явились у судове засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" 24476 грн. 87 коп. заборгованість за кредитним договором та судовий збір на користь держави в розмірі 244 грн. 76 коп.

В доводах апеляційної скарги відповідачка не погорджується із рішенням місцевого суду, вважає, що суд порушив норми матеріального права, не повно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Доводить, що у відповідності до договору укладеного з банком вона отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на суму 30000 грн., а на день укладення договору, за умовами договору, був встановлений ліміт кредитної лінії в сумі 1700 грн.

Посилається на те, що за умовами договору вона зобов'язана була щомісячно здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого визначаються у тарифах, що є невід'ємною частиною договору.

Покликається на те, що вона порушила умови користування кредитом, прострочення виникло в період 2009-2010 років, вона не вносила з цього періоду суму обов'язкового мінімального платежу, що складає більше чотирьох років, а тому посилаючись на положення ст.ст.256,257 ЦК України вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Доводить, що на цю обставину посилалась при подачі заперечення до суду першої інстанції, представник позивача цю обставину не спростував, а тому суду першої інстанції належало ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог саме з цих підстав.

На підставі викладеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Колегія суддів перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, що з'явились у судове засідання, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору від 25 жовтня 2009 року №002-17007-251009 укладеного між ПАТ „Дельта Банк" та ОСОБА_1 відповідачу надано кредит шляхом відкриття відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії з покладенням на картковий рахунок НОМЕР_1 у розмірі 1700 грн. з процентом за користування кредитом з 01.11.2009 року 19% річних.

У відповідності до умов п.п.2.2.,3.3.,3.6. договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 25 жовтня 2009 року №002-17007-251009 та тарифу на обслуговування платіжної картки „Тарифний пакет „Лояльний 7" держатель картки, яким є відповідачка, зобов'язана була щомісячно здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого визначаються у тарифах та складають як поточну заборгованість так і прострочену за попередні періоди.

В порушення положень ст.ст.526,527 ЦК України відповідачем не виконувались належним чином зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком, яка станом на 15 липня 2015 року склала 24476 грн. 87 коп. та складається з тіла кредиту 7182 грн. 90 коп., прострочене тіло кредиту 8168 грн. 93 коп., заборгованість по відсотках 9125 грн. 4 коп.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду першої інстанції, що покладені в обґрунтування прийнятого рішення.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданим суду банком (а.с.6), видно, що відповідачка користувалась кредитною карткою після 2009-2010 років на яку покликається, а саме зняття готівки відбувалось 26.12.2013 року у сумі 1000 грн., а операції з погашення кредиту здійснювались 21.02.2014 року в сумі 1980 грн., а доводами апеляційної скарги ці обставин не спростовані.

За таких обставин посилання відповідачки щодо пропуску банком трирічного строку звернення до суду не заслуговують на увагу, адже позов до суду подано 19.08.2015 року в межах трирічного строку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано не застосував наслідки спливу строку позовної давності виходячи з положень п.5.2. кредитного договору, в якому зазначено, що даний договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань цим договором, що за приписами ст.259 ЦК України передбачається зміна тривалості позовної давності за домовленістю сторін.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції на підставі якого прийняте рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Ю.М.Рожин

Судді М.П.Григоренко

Н.М.Ковальчук