АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1746/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 69 Баранов О. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І., Корнієнко Н. В.
при секретаріГончар Л. В.

адвоката Терещенко Р.В.

заявника ОСОБА_7

апелянта ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2016 року по справі за заявою ОСОБА_7, заінтересована особа Катеринопільська селищна рада, Черкаської області про встановлення факту проживання однією сім'єю,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю, мотивуючи свої вимоги тим, що він та ОСОБА_9 фактично проживали разом однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1. За станом здоров'я ОСОБА_9 потребував постійного догляду. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер. Факт його смерті підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 19.01.2016 року відділом ДРАЦС Катеринопільського районного управління юстиції.

ОСОБА_7 стверджує, що після смерті ОСОБА_9 ним було оплачено всі витрати пов'язані із похованням. Факт спільного проживання підтверджує довідкою Катеринопільської селищної ради №93 від 19.01.2016 року та показами свідків.

Просив суд встановити факт проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 однією сім'єю, починаючи з 15.10.2010 року і по день смерті ОСОБА_9

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2016 року встановлено факт, що ОСОБА_7 проживав однією сім'єю з ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 15.10.2010 року і до дня смерті ОСОБА_9

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2016 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи заяву ОСОБА_7, заінтересована особа Катеринопільська селищна рада, Черкаської області про встановлення факту проживання однією сім'єю, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги заявника є законними та обґрунтованими і доведені в судовому засіданні довідкою довідкою Катеринопільської селищної ради №93 від 19.01.2016 року та показами свідків..

Проте колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може з наступних підстав.

ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_9 з 15 жовтня 2010 року і по ІНФОРМАЦІЯ_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер і після його смерті відкрилась спадщини. ОСОБА_7 звернувся з даною заявою до суду до зацікавленої особи Катеринопільської селищної ради встановлення факту проживання однією сім'єю, так як встановлення даного факту необхідно йому до включення заявника до числа спадкоємців за законом.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 19.01.2016 року відділом ДРАЦС Катеринопільського районного управління юстиції. Факт спільного проживання підтверджується довідкою Катеринопільської селищної ради №93 від 19.01.2016 року.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім'єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини.

ОСОБА_7 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2, де має сім'ю, дружину, господарство та нерухоме майно на праві власності. Просив суд встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_9 з 15 жовтня 2010 року по день його смерті, по ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання ОСОБА_9 в АДРЕСА_1, посилаючись на те, що за своїм станом здоров'я ОСОБА_9 потребував постійного догляду.

Застосування наведеної норми права з урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України вимагає доведення позивачем факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 19.01.2016 року відділом ДРАЦС Катеринопільського районного управління юстиції. Після його смерті рідна сестра померлого ОСОБА_9, ОСОБА_8, як спадкоємниця другої черги за законом 10.02.2016 року подала заяву про прийняття спадщини так прийняла спадщину, що підтверджено витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі.

За таких обставин доводи заявника про відсутність спадкоємців першої-третьої черги є безпідставними. Зазначена обставини судом першої інстанції не була перевірена.

Показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в суді першої інстанції про те, що ОСОБА_7 з 2010 року надавав покійному ОСОБА_9 допомогу не є фактом проживання однією сім'єю протягом останні п'ять років, так як ОСОБА_7 перебуває в шлюбі, має сім'ю та постійно проживав з дружиною за іншою адресою, де вели спільне господарство.

Відповідно до п. 2 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так як судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права та неправильного встановлення факту по суті, який при наявності прийняття спадщини іншою особою не породжує для заявника виникнення, зміна або припинення його особистих чи майнових прав.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення, яким заявнику необхідно відмовити у встановленні факту проживання однією сім'єю протягом останні п'ять років з померлим ОСОБА_9

Так як апеляційна скарга підлягає до задоволення, то відповідно до статті 88 ЦПК України з заявника необхідно стягнути понесені ОСОБА_8 судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 304 гривни.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, ст.309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2016 року задоворлити, а рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2016 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_7, заінтересована особа Катеринопільська селищна рада, Черкаської області в задоволенні заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування судових витрат 304 (триста чотири) гривни.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення, але може бути оскаржене до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :