Номер провадження: 22-ц/785/3590/16
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- Станкевича В.А.

при секретарі - Желєзнову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15.12.2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду (а. с. 4-7), в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 34 450 грн. 70 коп. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 32 939 грн. 88 коп.

Свої позовні вимоги позивачка, як зазначено в рішенні суду, обґрунтовувала тим, що в період з 25 вересня 2000 року по 14 жовтня 2014 року знаходилася в трудових відносинах з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах виробничої одиниці «Єнакієветепломережа», на посаді заступника начальника відділу реалізації послуг з 19 листопада 2010 року по 14 жовтня 2014 року.

У зв'язку з проведенням бойових дій у місті Єнакієве і турбуючись про здоров'я дитини, вона виїхала із зони АТО разом зі своїм сином, і переїхала до міста Одеси та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

В грудні 2014 року вона письмово зверталася до генерального директора ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ОСОБА_4 з проханням виплатити заборгованість по заробітній платі, та вказувала на вимушений переїзд, а також, що знаходиться на території України і додавала всі необхідні документи.

Відповідно до відповіді ОКП «Донецьктеплокомуненерго» від 24.12.2014 року за № 10/1/2404, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» у зв'язку з початком опалювального періоду 2014-2015р.р. планується отримання у грудні 2014 року доходів через сплату населенням та юридичними особами сум нарахувань за теплоенергію. При надходженні очікуваних доходів, розрахунок буде проведено першочергово.

Вона звільнилася 14 жовтня 2014 року, а розрахунок по заробітній платі не було проведено до теперішнього часу, тому вважає, що за необхідне стягнути з відповідача відповідно до ст. 117 КЗпП середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до довідки від 05.01.2015 року за № 3/1-1 про середній дохід на місяць за період з серпня 2014 року по вересень 2014 року середня заробітна плата позивачки становить у розмірі 5 989 грн. 07 коп. Період затримки виплати по заробітній платі становить 5,5 місяців. Тому 5 989,07 гривень х 5,5 місяців = 32 939,88 гривень.

Як зазначено в рішенні суду, в судове засіданні позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а. с. 147). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник відповідача надав до суду заперечення на позовну заяву та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а. с. 158-161).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.12.2015 року позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3. подала апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15.12.2015 року, в якій просить скасувати рішення суду від 15.12.2015 року і постановити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідачем рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні позивачка підтримала апеляційну скаргу, представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог, наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Залишаючи без задоволення позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачкою своїх позовних вимог.

Судом встановлено, що з 25 вересня 2000 року по 14 жовтня 2014 року ОСОБА_3 знаходилася в трудових відносинах з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах виробничої одиниці «Єнакієветепломережа».

Відповідно до наказу ВО «Єнакієветепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» № 168-к від 19.11.2010 року ОСОБА_3 переведено на посаду заступника начальника відділу реалізації послуг (а. с. 8).

Наказом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» № 157-к від 14.10.2014 року ОСОБА_3 звільнено за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (а. с. 8).

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення у Суворовському районі м. Одеси № від 24.10.2014 року, ОСОБА_3 та її неповнолітній син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, взяті на облік, як особи, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 13).

01 грудня 2014 року ОСОБА_3 письмово звернулася до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» з проханням виплатити заборгованість по заробітній платі, в якій вона вказувала на змушений переїзд, а також, що знаходиться на території України (а. с. 15).

Відповідно до відповіді ОКП «Донецьтеплокомуненерго» від 24.12.2014 року за № 10/1/2404, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» у зв'язку з початком опалювального періоду 2014-2015р.р. планується отримання у грудні 2014 року доходів через сплату населенням та юридичними особами сум нарахувань за теплоенергію. При надходженні очікуваних доходів, розрахунок буде проведено першочергово (а. с. 16).

04.10.2014, 25.12.2014 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулося з письмовими заявами до правоохоронних органів у зв'язку з захопленням будівлі, матеріальних цінностей, документації ОКП «Донецьктеплокомуненерго» (а. с. 25-26, 27-28).

Відповідно до листа СУ ГУ МВС України в Донецькій області № 4/7155 від 11.11.2014 року, 06.11.2014 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення щодо захоплення ОКП «Донецьктеплокомуненерго» внесено до ЄРДР за № 000849 за ознаками злочину, передбаченого ст. 341 КК України (а. с. 29).

Відповідно до сертифікату Торгово-промислової палати України № 2644/05-4 від 28.08.2014 року, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» засвідчено настання обставин непереборної сили з 02.07.2014 року (а. с. 31-32).

В обґрунтування позовних вимог позивачка надала до суду письмову довідку ВО «Єнакієветепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» № 3/1-14 від 22.01.2015 року, № 3/1-39 від 28.05.2015 року, ОСОБА_3 з 25 вересня 2000 року по 14 жовтня 2014 року знаходилася в трудових відносинах з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах виробничої одиниці «Єнакієветепломережа». Заборгованість по заробітної платі складає 34 450 грн. 70 коп. (а. с. 14), а також письмову довідку ВО «Єнакієветепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» № 3/1-1 від 05.01.2015 року, середній дохід на місяць за період з серпня 2014 року по вересень 2014 року ОСОБА_3 складає 5 989 грн 07 коп. (а. с. 17).

Однак, суд першої інстанції не прийняв до уваги вищезазначені письмові довідки так як, вони спростовуються іншими письмовими доказами які містяться у матеріалах справи.

Із матеріалів справи вбачається про те, що відповідно до письмової довідки ОКП «Донецьктеплокомуненерго» від 16.07.2015 року, № юр/1464, за даними бухгалтерського обліку підприємства, заборгованість по виплаті заробітної плати працівника ПЕ ««Єнакієветепломережа» позивачки ОСОБА_3 станом на 16.07.2015 року відсутня (а. с. 95).

Відповідно до наказу ОКП «Донецьктеплокомуненерго» № 186 від 30.07.2015 року, у зв'язку з тим, що в січні-жовтні 2014 року на неконтрольованій українською владою території, невідомими озброєними особами було здійснено захоплення будівель, обладнання, тощо виробничих одиниць ОКП «Донецьктеплокомуненерго», про що неодноразово повідомлялося до правоохоронних органів. У зв'язку з недопущенням підробки документів визнано недійсними печатки та штампи виробничих одиниць ОКП «Донецьктеплокомуненерго», у тому числі і ВО «Єнакієветепломережа» (а. с. 163).

12.08.2015 року в газеті «Урядовий кур'єр» дано оголошення про недійсність печаток та штампів, в тому числі ВО «Єнакієветепломережа» (а. с. 64).

За таких обставин, суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 64, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 47, 94, 97, 115-117 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, відмовивши в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивачки.

Оскільки, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, підтверджується матеріалами справи і не заперечується відповідачем, що позивачка знаходилася в трудових відносинах з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та працювала в виробничій одиниці «Єнакієветепломережа» (а. с. 8).

У зв'язку з проведенням бойових дій у місті Єнакієве, позивачка звільнилася з роботи за власним бажанням і виїхала із зони АТО разом зі своїм сином до міста Одеси, де проживає за адресою: АДРЕСА_1 та взята разом з неповнолітнім сином на облік, як особи, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, відповідно до довідки Управління соціального захисту населення у Суворовському районі м. Одеси № від 24.10.2014 року (а. с. 13).

На підтвердження своїх позовних вимог щодо наявної заборгованості по заробітній платі в розмірі 34 450 грн. 70 коп. та розміру її середнього заробітку в розмірі 5 989 грн. 70 коп. для розрахунку позовних вимог, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, позивачка надала письмові довідки ВО «Єнакієветепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» № 3/1-14 від 22.01.2015 року (а. с. 14), № 3/1-39 від 28.05.2015 року (а. с. 80), № 3/1-1 від 05.01.2015 року (а. с. 17), проти яких заперечував відповідач, посилаючись на те, що ці довідки видані ВО «Єнакієветепломережа», яка знаходиться на непідконтрольній території українській владі та після виходу цієї території з під контролю України, надавши відомості за № юр/1464 від 16.07.2015 року, що за даними бухгалтерського обліку підприємства, заборгованість по виплаті заробітної плати працівника ВО ««Єнакієветепломережа» ОСОБА_3 (позивачка) станом на 16.07.2015 року відсутня (а. с. 95).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Єнакієве Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно з рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 04.11.2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», введеного в дію Указом Президента України № 875/2014 від 14.11.2014 року прийнято рішення, зокрема, про вжиття заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв; евакуації працівників (за їх згодою); вивезення в разі можливості майна та документації; переведення державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування з окремих територій у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях на роботу в іншу місцевість.

Проте, посадовими особами ВО «Єнакієветепломережа» в порушення вказаних документів, а також розпорядження голови Донецької обласної ради № 226 від 01.10.2014 року «Про забезпечення функціонування комунальних підприємств» (а. с. 162) не прийняті заходи для переміщення та функціонування підприємства на територію підконтрольну українській владі, майно, документи та печатки підприємства з непідконтрольної території не вивезли, на що вказує відповідач в запереченнях на апеляційну скаргу та, що не спростовується доказами по справі.

Тому за таких обставин, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав вважати, що довідки, які видані особами на непідконтрольній Україні території про середній заробіток та заборгованість по заробітній платі, які позивачка надала на підтвердження своїх позовних вимог, містять достовірну інформацію.

Крім того, як вбачається з довідки Управління соціального захисту населення у Суворовському районі м. Одеси № від 24.10.2014 року (а. с. 13), позивачка перемістилася з тимчасово окупованої території в м. Одеса 22.09.2014 року, проте в довідці про заборгованість з її заробітної плати вказана заборгованість за жовтень 2014 року в розмірі 13 366 грн. 23 коп. (а. с. 14), тобто уже після переміщення її до м. Одеси.

Також представник відповідача в судовому засіданні вказав, що підписи в довідці про заборгованість із заробітної плати, наданій позивачкою (а. с. 14) не належать посадовим особам, прізвища яких вказані в довідці, з чим погодилася позивачка, зазначивши, що довідку підписали головний інженер та заступник головного бухгалтера, однак це не вбачається із самої довідки та в матеріалах справи відсутні докази, що вказані особи повноважні підписувати такі довідки.

Посилання позивачки на копію довідки про заборгованість із заробітної плати від 28.05.2015 року та на копії витягів з табелю обліку робочого часу (а. с. 74-79), судова колегія не приймає до уваги, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 64 ЦПК України, відповідно до якої письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Проти вказаних копій письмових доказів заперечує відповідач, що вбачається з його додаткових заперечень на позовну заяву (а. с. 159-160) та, що підтвердив представник відповідача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, позивачкою оригіналів вказаних документів суду не надано.

В судовому засіданні також встановлено, що у зв'язку з недопущенням підробки документів наказом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» № 186 від 30.07.2015 року визнано недійсними печатки та штампи виробничих одиниць ОКП «Донецьктеплокомуненерго», в тому числі і ВО «Єнакієветепломережа», про що 12.08.2015 року розміщено оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» (а. с. 163-164).

За таких обставин, судова колегія вважає, що вимоги позивачки стосовно стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі ґрунтуються на припущеннях, а суд першої інстанції правомірно виходив з недоведеності позовних вимог позивачкою.

Також судова колегія вважає, що відсутні підстави і для задоволення позовних вимог позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати, які є похідними, а тому у зв'язку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог стосовно стягнення заборгованості по заробітній платі, відсутні і підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Згідно зі ст. 4 КЗпП України, законодавство про працю складається із цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частина 1 ст. 9 ЦК України передбачає застосування цього Кодексу до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо їх не врегульовано іншими актами законодавства.

Оскільки, трудовим законодавством не врегульовані відносини з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини.

Враховуючи позовні вимоги в цій справі, зокрема, щодо виплати компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, що регулюється главою 82 ЦК України, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили як надзвичайної або невідворотної за даних умов події. Отже, непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла відвернути, і ця подія завдала збитків.

Відповідно до статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Відповідно до сертифікату Торгово-промислової палати України від 28 серпня 2014 року за № 2644 встановлено, що за інформацією Служби безпеки України (лист від 13 червня 2014 року № 33/2117) прийнято рішення щодо проведення в Донецькій області АТО. На підставі наданих документів торгово-промислова палата засвідчила настання обставин непереборної сили з 02 липня 2014 року для ОКП «Донецьктеплокомуненерго» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавства, яке стосується справляння та сплати податків та обов'язкових платежів; на момент видачі сертифіката обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити не можливо (а. с. 31-32).

Тому, за таких обставин, відсутні підстави вважати, що затримка виплати позивачці заборгованості по заробітній платі при її доведеності у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відбулася з вини відповідача.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України, зокрема в постанові від 23.03.2016 року у справі № 6-365цс16.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на довідки № 3/1-14 від 22.01.2015 року та на № 3/1-39 від 28.05.2015 року, а також на копії первинних документів, наданих ВО «Єнакієветепломережа», на підтвердження заборгованості по заробітній платі позивачки, судова колегія не приймає до уваги, враховуючи вище наведену оцінку цим документам надану судовою колегією.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно письмового звернення позивачки в грудні 2014 року до відповідача з приводу виплати заборгованості по заробітній платі та ніби то погодження відповідача з сумою заборгованості, що на думку позивачки, вбачається з його відповіді на її звернення.

Оскільки, з відповіді відповідача, на яку посилається позивачка (а. с. 16), не вбачається, що він визнав розмір заборгованості по заробітній платі позивачки, а лише вказано, що в зв'язку з військовим конфліктом, при надходженні очікуваних доходів, розрахунок з позивачкою буде проведено першочергово. Як пояснив в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник відповідача, така відповідь позивачці надавалася, однак заборгованість мала бути виплачена при її наявності, проте по документах бухгалтерського обліку наявних у відповідача заборгованості по заробітній платі перед позивачкою у відповідача відсутня, по даним бухгалтерського обліку відповідач заборгованості по виплаті заробітної плати позивачці станом на 16.07.2015 року не має, про що на адресу суду була направлена відповідна письмова інформація (а. с. 95).

Судова колегія також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що печатки і штампи, якими завірялися надані на підтвердження позовних вимог позивачкою довідки та копії документів, що надійшли на адресу суду, визнані недійсними пізніше ніж завірені ними вказані документи.

Оскільки, момент недійсності печаток та штампів не пов'язується з датою видання наказу про їх недійсність та оголошення в газеті про це, а пов'язується з часом захоплення печаток, штампів та майна підприємства, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується представником відповідача (кінець вересня початок жовтня 2014 року).

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що заочним рішенням суду першої інстанції від 04.06.2015 року позов ОСОБА_3 було задоволено та судом було визнано всі докази і документи надані позивачкою дійсними.

Оскільки, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.11.2015 року заочне рішення суду від 04.06.2015 року було скасовано за заявою відповідача (а. с. 152-153).

У разі скасування заочного рішення суду, справа призначається до розгляду в загальному порядку (ст. 231 ЦПК України).

Судова колегія також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги з приводу того, що більшості працівникам ВО «Єнакієветепломережа», які майже одночасно звільнялися, заборгованість по заробітній платі і середній заробіток за час затримки виплачені та рішення судів України набрали чинності і вступили в законну силу.

Оскільки, позивачкою не представлено доказів того, що іншими судовими рішеннями встановлені обставини, які мають значення для розгляду цієї справи та вони не підлягають доказуванню відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи наведене, надані докази, доводи апеляційної скарги, з урахуванням встановлених обставин справи, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно відхилити, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15.12.2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15.12.2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

А.П. Бабій

В.А. Станкевич