АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/5/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Пєнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Філіпчук О.С.

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_3, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_3, про розірвання договору та стягнення коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання попереднього договору про укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та стягнення коштів. В обгрунтування якого зазначав, що 24.12.2012 року між ним та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,06 га, розташованої на території Хмельницької міської ради, на землях садівничого товариства «Надія-3», яка призначена для ведення садівництва. За змістом укладеного договору сторони визначили ціну обєкту продажу у розмірі 64800 грн. Крім того, за умовами договору покупець зобовязався за власний рахунок та в строк до укладання основного договору підготувати документи, необхідні для його нотаріального посвідчення у строк до 04.12.2013 року. Проте, у визначений попереднім договором строк він не зміг підготувати документи, оскільки відповідач анулювала доручення, на підставі якого він представляв її інтереси в усіх державних установах. Станом на 01.02.2014 року позивач підготував необхідні документи для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, однак відповідач не бажає його укладати. А тому, просив стягнути з відповідача на його користь подвійну суму забезпечувального платежу.

Позивач до початку розгляду справи по суті змінив позовні вимоги та просив розірвати попередній договір купівлі-продажу та стягнути з відповідача кошти - авансовий платіж, сплачений ним до укладення попереднього договору, в сумі еквівалентній 8000 доларам США, що станом на 23.12.2014 року становить 125293 грн. 70 к.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2015 року позов задоволено. Розірвано попередній договір про укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,06 га, від 04.12.2012 року розташованої на території Хмельницької міської ради на землях садівничого товариства «Надія-3» для ведення садівництва, укладений ОСОБА_1 з ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за №4848. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 внесені кошти за договором в сумі 125 293,70 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 1252,93 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 внесених за договором коштів в сумі 125 293,70 грн. та судового збору в сумі 243,60 грн. При цьому, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Зазначає, що судом не взято до уваги, що попереднім договором ціна обєкту продажу визначена сторонами у розмірі 64800 грн., що еквівалентно 8000 доларам США. Позивач в судовому засіданні підтвердив факт розрахунку за попереднім договором купівлі-продажу в розмірі 64800 грн.

В судовому засіданні відповідач та його представник апеляційну скаргу підтримали.

Позивач та його представник просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення або зміни рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана ОСОБА_1 грошова сума в розмірі 125293 грн. 70 к. згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.12.2014 року є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Проте, повністю погодитись із такими висновком суду не можна з таких підстав.

Згідно із частинами 1, 3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки.

Судом встановлено, що 04 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був укладений попередній договір про укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,06 га, що знаходиться на території Хмельницької міської ради, на землях садівничого товариства «Надія-3». Згідно пп. 2.4, 2.5 договору, ціна визначена сторонами у розмірі 64800 грн. і позивач передав у власність ОСОБА_5 забезпечувальний платіж в сумі 64800 грн., що еквівалентно 8000 доларів США (а.с. 5).

Проте, суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку щодо правової природи переданої грошової суми - авансу, не звернув уваги на те, що згідно п. 2.4, 2.5 попереднього договору, загальний розмір авансу складає 64800 грн., що еквівалентно 8000 доларів США. Отже, валютою авансу, згідно попереднього договору, є гривня України.

Обставини щодо сплати коштів у гривнях в розмірі 64800 грн. визнані сторонами.

Згідно зі ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, висновок суду про стягнення суми авансу в розмірі 125293 грн. 70 к. суперечить вимогам закону. І з цього приводу, є підставними доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1 суми у рахунок повернення авансу слід змінити, зменшивши розмір стягнутого авансу до 64800 грн.

Разом тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 05.05.2015 року померла (а.с. 80 т. 1). Після її смерті, була відкрита спадкова справа. До Першої Хмельницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся син померлої ОСОБА_3 (а.с. 115 т. 1). Чоловік ОСОБА_5 ОСОБА_7 в межах шестимісячного строку відмовився від належної йому спадщини, на видачу свідоцтва про право на частку у спільному майні не претендує (а.с. 116 т. 1).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, відповідач як спадкоємець померлої, прийнявши спадщину, у силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України, зобов'язаний у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Зокрема, за змістом наведених вище норм матеріального права та ч. 2 ст. 1282 ЦК України випливає, що кредитор не позбавлений можливості у разі відмови спадкоємців від обов'язкового одноразового платежу, пред'явити вимогу про стягнення цієї суми, яка судом стягується з урахуванням вартості прийнятого спадкового майна, звернення стягнення на яке, при наявності рішення суду, буде здійснено в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_5, в порядку ст. 1281 ЦК України, з вимогами до спадкоємців звернувся позивач ОСОБА_1 (а.с. 117 т. 1).

До складу спадкового майна увійшли квартира ? частини квартири АДРЕСА_1, автомобіль Volvo FL 618, 1993 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_3, грошовий вклад, що належали померлій ОСОБА_5

08.12.2015 року спадкоємцю ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме: грошовий вклад з усіма відсотками та компенсаціями, що знаходиться на зберіганні в АТ «ОСОБА_8 ОСОБА_9» депозитний рахунок №92 14497 грн. 59 к. (а.с. 119 т. 1). Станом на 30.03.2016 року кошти на рахунку відсутні (а.с. 211 т. 1).

Вартість належного спадкодавцеві ОСОБА_5 автомобіля Volvo FL 618, 1993 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_3, на день смерті спадкодавця складала 107 700 грн. 42 к. (а.с. 216-235 т. 1). Даний автомобіль спадкоємцем ОСОБА_3 06.02.2016 року був знятий з обліку та відчужений за договором купівлі-продажу (а.с. 206-209 т. 1).

Крім того, вартість ? частини квартири АДРЕСА_1, на день смерті спадкодавця складала 188 124 грн. (а.с. 6-27 т. 2).

Відповідно, вартість усього спадкового майна становить 310 322 грн. 01 к.

Доказів про наявність іншого спадкового майна матеріали справи не містять.

А тому, з відповідача, як спадкоємця ОСОБА_5, на користь позивача підлягає стягненню 64800 грн. (у межах вартості спадкового майна) у рахунок повернення авансу.

Рішення в частині задоволення позовних вимог про розірвання попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1, 125293 грн. 70 к. у рахунок повернення авансу змінити, а в частині стягнення судових витрат скасувати. Викласти абзац перший та третій резолютивної частини в такій редакції:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, як правонаступника ОСОБА_5, на користь ОСОБА_1 64800 грн. (у межах вартості спадкового майна) у рахунок повернення авансу.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча/підпис/ ОСОБА_10

Судді:/підписи/ ОСОБА_11

ОСОБА_9

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду І.В. Пєнта

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Провадження № 22-ц/792/5/16

Доповідач Пєнта І.В. Категорія № 59