Справа № 308/2730/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

судді Микуляк П.П.

при секретарі Остич Л.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника відповідача МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання дій неправомірними та скасування постанови про арешт майна боржника, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою, мотивуючи її тим, що постановою старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_4 від 06.02.2014 року у ході примусового виконання виконавчого листа про стягнення з нього на користь ОСОБА_5 аліментів було накладено арешт на все його майно та заборонено його відчуження.

Позивач вважає, що даний арешт було накладено неправомірно, оскільки про відкриття виконавчого провадження його повідомлено не було. Він сплачує аліменти на утримання дітей своєчасно та в повному обсязі, заборгованість по аліментах у нього відсутня, що підтверджується довідками відповідача №17-599/15 від 27.07.2015 року та №17-562/15 від 02.02.2016 року. Накладення арешту на майна та заборона його відчуження порушення його права, як власника, користуватись та розпоряджатись своїм майном на висланий розсуд.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги та просив суд скасувати постанову старшого державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_4 від 06.02.2014 року про накладення арешту на майно боржника та заборонену його відчуження, в частині накладення арешту на майно його довірителя.

Представник відповідача МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечив проти уточнених позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступних висновків:

На виконанні МВ ДВС Ужгородського МРУЮ знаходиться виконавче провадження №40789860 по примусовому виконавчого листа №308/1277/13, виданого 14.11.2013 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі по 300 грн., з кожного щомісячно, починаючи з 25.01.2013 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; та ін.

З матеріалів справи вбачається, що 6 лютого 2014 року старшим державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського МРУЮ ОСОБА_4 в ході здійснення виконавчого провадження №40789860, було винесено постанову, якою накладено арешт на все майна боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_6, мешк. м.Ужгород, вул.Ужанська, 85/18, та оголошено заборону на його відчуження.

Судом встановлено, що станом на 02.02.2016 року заборгованість у боржника ОСОБА_1 по аліментах згідно виконавчого листа №308/1277/13 від 14.11.2013 року відсутня, що підтверджується розрахунком державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_4 №17-599/15 від 27.07.2015 року та №17-562/15 від 02.02.2016 року.

Позивач зазначає, що накладення арешту на все його майно та заборона його відчуження обмежує його законні права, як власника майна, щодо вільного ним розпорядження.

Згідно вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням.

Право власності згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

Частиною 5 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Аналізуючи в сукупності всі зібрані докази, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.02.2014 року, в частині накладення арешту на майно ОСОБА_1, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.319, 391 ЦК України, ст..60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 60, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд ,-

Р І Ш И В:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову старшого державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.02.2014 року в виконавчому провадженні №40789860, в частині накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1, мешк. м.Ужгород, вул.Ужанська, 85/18, - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Микуляк П.П.