Справа № 202/8247/15-ц
Провадження № 2/202/374/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №21» Дніпропетровської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №53» Дніпропетровської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки невиплаченої заробітної плати при звільненні, компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального суду з позовом до «КП ЖРЕП №21» Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки невиплаченої заробітної плати при звільненні, компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати та моральної шкоди.

Ухвалю суду від 24 грудня 2015 року за клопотанням позивача було залучено до участі у справі Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради.

Ухвалю суду від 18 березня 2016 року за клопотанням позивача Дніпропетровську міську раду та Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради було виключено із числа відповідачів.

Ухвалою суду від 12 квітня 2016 року Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство №53» Дніпропетровської міської ради було залучено в якості співвідповідача по справі.

Неодноразово змінюючи відповідачів, в останнє в квітні 2016 року, позивач просила стягнути з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №53» Дніпропетровської міської ради: середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 25 925,36 грн., компенсаційні втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у сумі 4503,26 грн.., нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 189,88 грн., та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, що з 17 червня 2009 року по 29 грудня 2014 року вона перебувала працювала у КП « ЖЕП №21» ДМР на посаді двірника. Наказом №105к від 22 грудня 2014 року була звільнена з підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією підприємства, про що зроблений відповідний запис №9 в трудовій книжці. В день звільнення позивачці видали трудову книжку, однак кінцевий розрахунок та виплату заробітної плати не провели. На не однократні звернення позивача до КП «ЖЕП №21» ДМР щодо виплати заборгованості, підприємство відмовляло у виплаті, мотивуючи це відсутністю коштів на рахунку. В березні, квітні та серпні 2015 року КП « ЖЕП №21» ДМР частково погасило заборгованість по заробітній платі. У зв'язку з чим, заборгованість по заробітній платі складає 189,88 грн. Вважає, що позивачу повинна бути виплачена середня заробітна плата за весь час затримки: з 01 серпня 2015 року по 11 березня 2016 року у розмірі 29925, 36 грн. та по день винесення рішення. Також, вважає, що на підставі ст.34 ЗУ «Про оплату праці» має право на компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати відповідно до зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку визначеному чинним законодавством, розмір якої згідно розрахунку становить 4503,26 грн. Крім того, невиплата відповідачем заробітної плати є грубим порушенням конституційних гарантій. Відповідачу належить відшкодувати їй моральну шкоду, у зв'язку з порушенням останнім її законних прав, а ці порушення призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Завдану моральну шкоду оцінює у розмірі 10000,00 грн. В позовній заяві також зазначила, що КП « ЖЕП №21» ДМР знаходиться в стані ліквідації шляхом приєднання до КП « ЖЕП №53» ДМР. В результаті приєднання були передані усі майнові права та обов'язки КП « ЖЕП №21» ДМР до КП « ЖЕП №53» ДМР.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі.

Представник комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №21» в судове засідання у справі не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №53» в судове засідання у справі не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

За вказаних обставин суд вважає, що є передбачені ст. ст. 224, 225 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач працювала в Комунальному підприємстві «Житлово-експлуатаційне підприємство №21» Дніпропетровської міської ради з 17 червня 2009 року по 29 грудня 2014 року на посаді двірника.

Наказом №105к від 22 грудня 2014 року була звільнена з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією підприємства.

Судом також встановлено, що на час звільнення КП «Житлово-експлуатаційне підприємство №21» Дніпропетровської міської ради мало заборгованість перед позивачем по заробітній платі у розмірі 18026,36 гривен, зазначене підтверджується довідкою про заборгованість по заробітній платі, виданої 12.01.2015р. КП « ЖЕП №21» ДМР.

Статтею 116 КЗпП України, передбачено що при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Станом на день розгляду справи в суді, 18 березня 2016 року, заборгованість по заробітній платі позивачу виплачена частково, у зв'язку з чим заборгованість складає 189,88 грн.

Згідно ст.34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Позивач надав суду розрахунок компенсації у зв'язку із несвоєчасною виплатою, згідно якого її розмір складає 4503,26 грн.

Крім того, у зв'язку з невиплатою заробітної плати позивачу було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 10000,00 грн.

Пред'являючи позовні вимоги до управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради позивач посилається на той факт, що КП « ЖЕП №21» ДМР знаходиться в стані ліквідації шляхом приєднання до КП « ЖЕП №53» ДМР. У результаті приєднання усі майнові права та обов'язки КП « ЖЕП №21» ДМР перейшли до КП « ЖЕП №53» ДМР.

Так, відповідно до п.1 рішення Дніпропетровської міської ради №27/45 від 25.12.2013 року «Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств» вирішено провести реорганізацію комунальних житлово-експлуатаційних підприємств та припинити діяльність КП « ЖЕП №21» ДМР шляхом приєднання до КП «ЖЕП №53» ДМР. Відповідно до п.1.2. вищезазначеного рішення в результаті приєднання передати усі майнові права та обов'язки КП «ЖЕП №21» ДМР до КП « ЖЕП №53» ДМР.

Відповідно до ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом.

Разом з тим, на час ухвалення рішення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зазначено, що КП « ЖЕП №21» ДМР знаходиться в стані припинення, але залишається не припиненим. Ще не складено та не затверджено розпорядженням Дніпропетровського міського голови передавальний акт майнових прав та зобов'язань від КП « ЖЕП №21» ДМР до КП « ЖЕП №53» ДМР.

Таким чином КП « ЖЕП №53» ДМР, на час розгляду справи, не має прав та обов'язків КП « ЖЕП №21» ДМР, оскільки запис про те, що юридична особа припинена не внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ст.105 ЦК України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Згідно ст.107 ЦК України кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов'язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов'язання, або забезпечення виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом. Після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Підписані головою і членами комісії з припинення юридичної особи та затверджені учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про припинення юридичної особи, примірники передавального акта та розподільчого балансу передаються в орган, який здійснює державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, за місцем її державної реєстрації, а також в орган, який здійснює державну реєстрацію юридичної особи - правонаступника, за місцем її державної реєстрації. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників. Юридична особа - правонаступник, що утворилася внаслідок поділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, що припинилася, які згідно з розподільчим балансом перейшли до іншої юридичної особи - правонаступника. Якщо юридичних осіб - правонаступників, що утворилися внаслідок поділу, більше двох, таку субсидіарну відповідальність вони несуть солідарно. Якщо правонаступниками юридичної особи є декілька юридичних осіб і точно визначити правонаступника щодо конкретних обов'язків юридичної особи, що припинилася, неможливо, юридичні особи - правонаступники несуть солідарну відповідальність перед кредиторами юридичної особи, що припинилася. Учасники (засновники) припиненої юридичної особи, які відповідно до закону або установчих документів відповідали за її зобов'язаннями, відповідають за зобов'язаннями правонаступників, що виникли до моменту припинення юридичної особи, у такому самому обсязі, якщо більший обсяг відповідальності учасників (засновників) за зобов'язаннями правонаступників не встановлено законом або їх установчими документами.

Таким чином, з огляду на той факт, що на час вирішення справи КП «ЖЕП №21» ДМР знаходиться в стані припинення, належним відповідачем в даній справі є комісія з припинення юридичної особи КП «ЖЕП №21», яка була створена на підставі п.4 рішення Дніпропетровської міської ради №27/45 від 25.12.2013 року «Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств».

Однак, своїм правом на залучення зазначеної комісії в якості відповідача ОСОБА_1 не скористалась.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №21» Дніпропетровської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №53» Дніпропетровської міської ради.

Керуючись ст. ст. 11, 104, 105, 107 ЦК України, ст. ст. 3-5, 14, 30, 38, 40, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №21» Дніпропетровської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №53» Дніпропетровської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки невиплаченої заробітної плати при звільненні, компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати та моральної шкоди.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач може оскаржити заочне рішення до апеляційного суду в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В. Волошин