АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

ОСОБА_1 зазначає, що звертався до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із вимогами про повернення грошових коштів ще до запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», потім просив банк перевести гроші з його особового рахунку на його ж рахунок до іншого банку, але відповідач так цього і не зробив. Крім того банк не перерахував кошти за Платіжним дорученням на переказ коштів до ПАТ «Промінвестбанк», що свідчить про нечесність банку та порушення його права, а тому суд дійшов помилкового висновку про відмову в позові.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в ній та просив суд скаргу задовольнити.

Справа№761/11078/15-ц
№ апеляційного провадження:№22-ц/796/598/2016
Головуючий у суді першої інстанції О.В. Піхур
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що воно є законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Так, відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10.01.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір - заява №300131/1378/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті у сумі 15146,00 доларів США на строк до 15.01.2015 року за ставкою 10,10% річних.

15.01.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір - заява №300131/157797/370-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті у сумі 10000,00 доларів США на строк до 20.01.2016 року за ставкою 12,10% річних.

Тобто, ОСОБА_1 частку грошей в іноземній валюті у сумі 10000,00 доларів СШАпереоформив на новий Договір №300131/157797/370-15 (далі - Договір-2), а решту 6000 доларів США бажав отримати з банківського рахунку готівкою, а згодом просив Банк перевести кошти на його рахунок до іншого банку. Після вимоги про повернення та переведення коштів, відповідачем кошти позивачу повернуто не було, не було їх переведено і до іншого банку.

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, дійсно згідно з ч.1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб у Державному ощадному банку України гарантуються державою, а на вклади фізичних осіб у комерційних банках поширюється дія Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», який, зокрема, визначає порядок відшкодування вкладів вкладникам банків-учасників (тимчасових учасників) Фонду.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», згідно з яким з 17.09.2015року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації або запровадження процедури ліквідації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтвердженні вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Враховуючи викладене, між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору про обслуговування банківського рахунку, які носять майново-грошовий характер, а відтак у даному випадку ОСОБА_1 виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 цього Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

При цьому, ч. 5 ст. 46 цього Закону передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Таким чином, враховуючи, що на момент ухвалення рішення в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заявлені вимоги позивача, який є власником грошових коштів, що знаходяться на рахунку у відповідача, не можуть бути задоволенні в силу вищевказаних норм Закону. Тому, перевіривши наявність підстав для задоволення позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в його задоволенні.

При цьому, посилання ОСОБА_1 на те, що він звертався до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із вимогами про видачу грошових коштів та переказу грошових коштів на особовий рахунок іншого банку ще до запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Із наданих представником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» доказів вбачається, що ОСОБА_1 25 грудня 2016року була здійснена виплата суми гарантованого відшкодування у розмірі 200 000, 00 грн., що не заперечувалось позивачем.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: