Справа № 548/317/15-ц
Провадження № 2/548/83/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2016 року Хорольський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Старокожко В.П.,

при секретарі Листопад В.Л.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ПП «Урожайне» Хорольського району, третя особа відділ Держземагенства у Хорольському районі Полтавської області про визнання договору оренди землі недійсним, стягнення моральної та матеріальної шкоди та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

03.03.2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення моральної та матеріальної шкоди та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, в якій зазначила, що має у власності три земельні ділянки площею 5,4812 га, що розташовані на території Грушинської сільської ради Хорольського району Полтавської області, які належить їй на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 521425 (кадастровий номер :00:014:0022), серії ЯМ № 103666 (кадастровий номер :00:002:0032), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.12.2014 року (кадастровий номер :00:002:0034).

Позивачка зазначає, що вказаними земельними ділянками користувався відповідач, зокрема ділянкою з кадастровим номером :00:014:0022 на підставі договору оренди земельної ділянки від 12.07.2010 року, який був укладений між ОСОБА_5 та відповідачем строком на 5 років. Позивачка зазначає, що відповідач використовував її земельні ділянки та зібрав урожай з них в 2010 2014 рр., проте не розрахувався з ОСОБА_4 в повному обсязі, тому просила суд стягнути з ПП «Урожайне» матеріальну шкоду (упущену вигоду) в розмірі 28 235,28 грн. Також вказала, що оскільки відповідач не провів аналіз ґрунту перед використанням земель, що унеможливлює перевірку рівня погіршення якості землі, позивачці завдано моральної шкоди в розмірі 28 235,28 грн., яку просила також стягнути з ПП «Урожайне».

06.03.2016 року ОСОБА_4 подала позов до суду про визнання договору оренди землі недійсним, на обґрунтування якого зазначила, що існує договір оренди землі від 08.10.2012 року, укладений між сторонами, згідно якого позивачка передає у користування ПП «Урожайне» земельну ділянку площею 5,4812 га (кадастровий номер :00:002:0032) строком на 5 років. Зазначений договір було зареєстровано у Відділі Держземагенства у Хорольському районі Полтавської області 02.12.2012 року за № 055138.

Позивачка вказує, що про існування цього договору їй стало відомо у вересні 2014 року після передачі їй примірника працівником ПП «Урожайне», проте вона, як орендодавець, не підписувала спірний договір оренди землі та акт прийому-передачі земельної ділянки, а тому зважаючи на відсутність волевиявлення учасника правочину, просила визнати недійсним договір оренди землі, укладений між сторонами, який зареєстрований у Відділі Держземагенства у Хорольському районі Полтавської області 02.12.2012 року за № 055138.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 08.04.2015 року вищевказані цивільні справи за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Урожайне» Хорольського району про стягнення матеріальної та моральної шкоди та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Урожайне» Хорольського району про визнання договору оренди землі недійсним було обєднано в одне провадження.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 30.03.2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою залишено без розгляду за письмовим клопотанням представника позивачки.

Позивачка ОСОБА_4 у судових засіданнях позов підтримала, зазначала, що не зважаючи на те, що у зареєстрованому договорі оренди землі від її імені стоїть підпис, що посвідчує нібито її волевиявлення щодо укладання договору оренди, вона жодних договорів, заяв, актів з приводу оренди належної їй земельної ділянки з відповідачем не підписувала, отримавши екземпляр договору, позивачка переконалася, що підписи на вказаному договорі оренди землі та додатках до нього проставлені кимось іншим, а не позивачкою. З огляду на те, що позивачка не висловлювала вільного волевиявлення на укладання даного договору, не ставила свого підпису під його змістом, просила задовольнити позовні вимоги про визнання вказаного договору оренди недійсним.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, що вказані у позові. Вважає, що вказаний договір оренди землі слід визнати недійсним, оскільки позивачка договір та акт прийому-передачі землі не підписувала, отже не висловлювала свого вільного волевиявлення. Вказане підтверджено висновком судової почеркознавчої експертизи за змістом якої встановлено, що підписи на спірних документах не належать позивачці.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_6 заперечили проти задоволення позову, зазначивши, що протягом 2011 - 2013 рр позивачка отримувала орендну плату, та розписувалася в її отриманні. Крім того, протягом цього часу позивачка не мала заперечень щодо умов укладеного договору, та до відповідача, як до орендаря, жодного разу не зверталася із пропозиціями змінити умови договору чи розірвати його. Вказали також, що ПП «Урожайне» орендувало земельну ділянку у батька позивачки ОСОБА_5, тому позивачка не могла не знати про укладений договір оренди земельної ділянки. Ці обставини свідчать про прийняття умов договору та фактичного їх виконання позивачкою, тому відсутність волевиявлення при укладенні договору не може бути підставою для визнання договору недійсним.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в особі відділу Держгеокадастру в Хорольскьому районі явку свого представника не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, надала суду клопотання, в якому просила судовий розгляд по справі проводити за відсутності її представника, про прийняте рішення по суті справи повідомити третю особу. При винесенні рішення по справі покладається на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 5,4812 га (кадастровий номер :00:002:0032), що підтверджено копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 103666, що розташована на території Грушинської сільської Хорольського району Полтавської області.

Між сторонами було укладено договір оренди землі від 08.10.2012 року, зареєстрований у Відділі Держземагенства у Хорольському районі Полтавської області 02.12.2012 року за № 055138, що підтверджується оригіналом вказаного договору.

Відповідно до клопотання представника позивачки ОСОБА_1 про призначення судово-почеркознавчої експертизи ухвалою від 17.04.2015 року було призначено судово-почеркознавчу експертизу, за результатами якої було встановлено про неможливість надання висновку щодо дійсності підпису у спірному договорі оренди та повернено матеріали без виконання, що підтверджується повідомленням № 5728 від 04.09.2015 року. Ухвалою суду від 06.11.2015 року за клопотанням представника позивачки ОСОБА_1 було повторно призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_7. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 11 від 23.03.2016 року, яким досліджено спірний договір та акт прийому-передачі земельної ділянки від 08.12.2012 року, підпис від імені орендодавця у договорі оренди землі, укладеним між ОСОБА_4 та Приватним підприємством «Урожайне» 08.10.2012 року, а також підпис від імені орендодавця у акті про передачу та прийом земельної ділянки від 08.10.2012 року, вчинено не ОСОБА_4, а іншою особою.

Відповідно до частини першої ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно ч. 2 ст. 297 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В силу частини першої ст. 210 ЦК України та частини першої статті 20 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі підлягає державній реєстрації і виходячи із змісту статтей 210, 640 ЦК України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі», є укладеним з моменту його державної реєстрації. Укладений договір визнається недійсним на підставі ст. 215 ЦК України при недодержанні сторонами вимог, встановлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Відповідно до частини другої ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ч.1 ст. 236 ЦК України - нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі підлягають до задоволення. До такого висновку прийшов суд з урахуванням того, що власниця земельної ділянки не висловлювала свого волевиявлення стосовно даного правочину, так як на ньому не ставила свого підпису.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Суд не приймає заперечення представників відповідача щодо визнання та фактичного виконання умов договору оренди земельної ділянки позивачкою, виходячи з того, що остання отримувала орендну плату та розписувалася за неї в касових ордерах. Факт систематичного отримання коштів позивачкою від відповідача за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :00:002:0032 згідно укладеного договору від 08.10.2012 року не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Та обставина, що визнання договору позивачкою вбачається зокрема з наявності її підписів на касових ордерах, не була доведена представниками відповідача, а сама ОСОБА_4 зазначала, що дійсно ставила свої підписи на порожніх бланках паперу, що не може свідчити саме про усвідомлення позивачкою здійснення свого права як орендодавця на отримання орендної плати саме за спірним договором, оскільки судом встановлено, що на час видачі касових ордерів між сторонами було укладено загалом три договори оренди земельних ділянок. Такі висновки вбачаються також з того, що ОСОБА_4 є власницею ще двох земельних ділянок площею 5,4812 га, що розташовані на території Грушинської сільської ради Хорольського району Полтавської області, (кадастрові номери :00:014:0022 та :00:002:0034) і між сторонами виникали відносини з приводу оренди всіх трьох належних ОСОБА_4 земельних ділянок, з чого не можна зробити категоричний висновок про те, що ОСОБА_4 ставила підписи в касових ордерах про отримання орендної плати саме за використання земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0032 по спірному договору.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зобов'язаний вирішити питання про стягнення судових витрат.

За загальним правилом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 06.11.2015 року за клопотанням представника позивачки ОСОБА_1 у справі призначалась судово-почеркознавча експертиза, проведення якої доручалось експертам Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_7. Оплата експертизи покладалась на позивача у справі ОСОБА_4

З рахунку № 91 від 14.01.2016 року Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім. Засл. професора ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_4 та супровідного листа до висновку експертизи № 11 від 23.03.2016 року вбачається, що вартість проведення судово-почеркознавчої експертизи № 11 від 23.03.2016 року складає в сумі 6 468 грн. 00 коп. та сплачена позивачкою.

Отже, позивачка ОСОБА_4 при розгляді цивільної справи № 548/317/15-ц за її позовом до ПП «Урожайне» Хорольського району Полтавської області, третя особа відділ Держземагенства у Хорольському районі Полтавської області про визнання договору оренди землі недійсним понесла витрати за проведення судово-почеркознавчої експертизи № 11 від 23.03.2016 року в сумі 6 468 грн. 00 коп., ці витрати відносяться до судових витрат, пов'язаних з розглядом справи відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, та підлягають стягненню з відповідача на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Отже, виходячи з вищевикладеного, з урахуванням об'єктивного підтвердження витрат ОСОБА_4, пов'язаних з розглядом справи (за проведення по справі судово-почеркознавчої експертизи № 11 від 23.03.2016 року) в сумі 6 468 грн. 00 коп., а також сплатою позивачкою судового збору в розмірі 243,60 грн., понесені позивачкою судові витрати з урахуванням положень ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача у справі ПП «Урожайне» Хорольського району Полтавської області, що в сумі становлять 6 711 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214 та 215 ЦПК України, ст. 203, 215, 216, 236, 297, 387, 638 ЦК України, ст. 13,18 Закону України «Про оренду землі», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0032, укладений між ОСОБА_4 та Приватним підприємством «Урожайне» 08.10.2012 року, який зареєстрований у Відділі Держкомзему у Хорольському районі Полтавської області 02.12.2012 року за № 055138.

Стягнути з Приватного підприємства «Урожайне» на користь ОСОБА_4 243 грн. 60 коп. судового збору та витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи в сумі 6 468 грн. 00 коп., а всього 6 711 (шість тисяч сімсот одинадцять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Хорольський районний суд Полтавської області протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення суду.

Головуючий: