АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4172/16 Справа № 206/5595/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Сухоруков А. О. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Кочкової Н.О., Осіяна О.М.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 23 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № DNU0G208661516, за яким банк зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 10 000 доларів США на строк до 23 серпня 2027 року, а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 10 липня 2015 року має заборгованість 31 186,49 доларів США, яка складається з наступного: 9 802,61 доларів США - заборгованість за кредитом, 8 123,79 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 480 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 10 284,12 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 11,45 доларів США - штраф (фіксована частина), та 1 484,53 доларів США - штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 186,49 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 681 113,00 грн. та судові витрати по справі (а.с.2-3).

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2016 року позов задоволено частково (а.с.109-110).

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNU0G208661516 від 23 серпня 2007 станом на 10 липня 2015 року, яка складається з заборгованості за кредитом - 9 802,61 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 8 123,79 доларів США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 1 480 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 10 284,12 доларів США., разом 29 690,52 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 648 440,96 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с.116-119).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 23 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №DNU0G208661516, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав останньому 10 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом, на строк до 23 серпня 2027 року (а.с.8-9).

Станом на 10 липня 2015 року ОСОБА_2 має заборгованість в сумі 37 218,32 доларів США., яка складається: з 9 865,67 доларів США - заборгованість за кредитом, 8 227,55 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 480 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 15 859,43 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 11,44 доларів США - штраф (фіксована частина), 1 774,32 доларів США - штраф (процентна складова) (а.с.103-107).

Зазначені обставини свідчать про невиконання позичальником у повному обсязі своїх зобов'язань за кредитним договором та відсутність підстав вважати договірні відносини припиненими.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця починаючи з наступного місяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 131,27 доларів для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, процентам, винагороди.

Зобов'язання за договором банк виконав, що підтверджується ордером розпорядженням №1 від 23 серпня 2007 року (а.с.10).

Як видно із справи, у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором позивач визначив у позичальника ОСОБА_2 станом на 10 липня 2015 року заборгованість у розмірі 31 186,5 доларів США, яка складається з наступного: 9 802,61 доларів США - заборгованість за кредитом, 8 123,79 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 480 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 10 284,12 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 11,45 Долар США -штраф (фіксована частина), 1484,53 долар США - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком, складеним ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.4-6).

Доказів у розумінні положень ст.ст.57,58 ЦПК України, які б містили інформацію щодо предмета доказування, а саме про сплату вказаної суми заборгованості та проведення виконання зобов'язання належним чином ОСОБА_2 у порядку, передбаченому ст.60 ЦПК України, не надав.

Встановивши невиконання позичальником умов кредитного договору та наявність заборгованості, розмір якої підтверджується розрахунком, який не спростовано в ході розгляду справи, суд дійшов правильного висновку про обгрунтованість заявленого ПАТ КБ «ПриватБанк» позову до ОСОБА_2 за кредитним договором, за виключенням штрафів.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_2 пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у доларах США, суд не врахував наступне.

Так, відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За правилами ч.1,3 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду в частині обчислення пені у валюті, а саме в доларах США, є помилковим, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з визначенням суми пені до стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у національній валюті України - гривні. Враховуючи курс гривні відповідно до службового розпорядження НБУ від 10 липня 2015 року, колегія суддів вважає можливим визначити до стягнення з ОСОБА_2 пеню у розмірі 224 605,18 грн.

Враховуючи визначення пені у національній валюті України - гривні, колегія суддів приходить до висновку про необхідність змінити рішення суду в частині визначення загальної суми заборгованості за кредитним договором № DNU0G від 23 серпня 2007 року, яка визначена у доларах США та зменшити з 29 690,52 доларів США до 19 406,40 доларів США, яка складається із наступного: 9 802,61 доларів США - заборгованість за кредитом; 8 123,79 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 480 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги про незастосування судом строків позовної давності, не можуть бути взяті до уваги, оскільки без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони.

Враховуючи, що ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 не заявляли у суді першої інстанції про застосування строків позовної давності до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за укладеним кредитним договором, суд за власною ініціативою не мав права застосувати позовну давність.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про безпідставне збільшення процентної ставки та спростовуються вимогами ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 651 ЦК України, ст. 47. ч. 4 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та положеннями п. 2.3.1 кредитного договору.

Відповідно до положень ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підпунктом 2.3.1 кредитного договору передбачено право банку в односторонньою порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом за певних умов, зокрема, при збільшенні курсу долара США до гривні більш ніж на 10 % порівняно із курсом, встановленим Національним банком України на момент укладення договору, зміні облікової ставки Національного банку України. При цьому банк повинен надсилати позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Отже, на зміну процентної ставки можуть впливати декілька чинників. При настанні одного з них (або декількох одразу) банк має право змінити процентну ставку.

За таких обставин, сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.

Отже, наведені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі доводи не є підставою для скасування рішення в іншій частині, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 10 284,12 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором скасувати, в частині визначення загальної суми заборгованості за кредитним договором № DNU0G від 23 серпня 2007 року змінити.

Стягнути ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 224 605,18 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, замість визначеної судом суми 10 284,12 доларів США; загальну суму заборгованості за кредитним договором № DNU0G від 23 серпня 2007 року зменшити з 29 690,52 доларів США до 19 406,40 доларів США, яка складається із наступного: 9 802,61 доларів США - заборгованість за кредитом; 8 123,79 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 480 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом.

В іншій оскаржуваній частині рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.О. Кочкова

О.М. Осіян