Справа № 361/6304/15-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/1820/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 21.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про стягнення збитків за заподіяну шкоду у порядку регресу,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ПрАТ «СК «Провідна» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що між ним та ОСОБА_2 було укладено Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2272045, яким було застраховано автомобіль НОМЕР_1.

У подальшому, 12 лютого 2015 року у м. Бровари на вулиці Красовського стався наїзд на пішохода ОСОБА_4 вищевказаним транспортним засобом під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого ОСОБА_4 зазнав тілесних ушкоджень, а вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2015 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення внаслідок скоєного ДТП та притягнуто до кримінальної відповідальності.

Вказує, що ПрАТ «СК «Провідна» відшкодувало потерпілій особі ОСОБА_4 розмір шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 100 000 грн., та зазначає, що оскільки відповідач належним чином не повідомив свого страховика протягом трьох днів про настання зазначеного ДТП, то вважає необхідним звернутися з вимогою про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на його користь суму виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ПрАТ «СК «Провідна» подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне зясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Однак зазначеним вимогам закону рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт невчасного повідомлення відповідачами страховика про настання ДТП не є безумовною підставою для задоволення вимог про стягнення виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до полісу № АІ/2272045 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 29 липня 2014 року між ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та ОСОБА_2, застраховано цивільно-правову відповідальність останнього, забезпеченим транспортним засобом якого є Daimler Chrysler, д/н НОМЕР_2 (а. с. 4).

12 лютого 2015 року у м. Бровари по вул. Красовського вищевказаним транспортним засобом під керуванням ОСОБА_3 відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_4, в результаті чого останній отримав травми (а. с. 11).

З матеріалів справи також вбачається, що страхувальник ОСОБА_2 повідомив ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про настання страхового випадку лише 18 лютого 2015 року, тобто з пропуском встановленого триденного строку (а. с. 5).

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2015 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та притягнуто до кримінальної відповідальності за завдану ДТП (а. с. 12-13).

Із матеріалів справи також вбачається, що на підставі Страхового акту № НОМЕР_3 від 09.07.2015 року ПрАТ «СК «Провідна» 10 липня 2015 року виплатила потерпілому ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн., про що свідчить наявне у матеріалах справи платіжне доручення № 028934 та відомість № ВПТ-002860 від 09.07.2015 року для виплати страхового відшкодування отримувачам за період із 01 грудня 2013 року 09 липня 2015 року (а. с. 32-33).

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції з 18 вересня 2011 по 08 січня 2012 року), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив або неналежним чином його про настання ДТП.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року № 6-1цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів України.

Таким чином, оскільки ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_2 належним чином не повідомив страхову компанію про скоєне ДТП, чим порушив вимоги ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то, відповідно до наведених вимог закону, позивач, після виплати страхового відшкодування страховику потерпілого, отримав право на предявлення регресного позову до відповідача як до особи, що відповідальна за завдану шкоду.

Однак, при ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції вищевказані положення закону не врахував, через що дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «Провідна».

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» суму виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. та 2339, 80 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: