АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8527/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1856/16Головуючий у 1-й інстанції Савічев В.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Акопян В.І., Абрамова П.С.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» на заочне рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, після уточнень позовних вимог просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 10 437 грн. 48 коп. відсотків, 1 602 грн. 73 коп. три проценти річних, 16 970 грн. інфляційних втрат, мотивуючи заявлені вимоги невиконанням відповідачем обовязку з повернення коштів після закінчення строку дії договору банківського вкладу.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 січня 2016 року позов задоволений у повному обсязі: стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» на користь ОСОБА_2 29 010 грн. 21 коп. у повернення відсотків, трьох процентів річних та інфляційних втрат за договором банківського вкладу (депозиту) №300131/155210/3-14 від 25 грудня 2014 року.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 13 квітня 2016 року заява ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси і кредит», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд не врахував виплату позивачу коштів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а також те, що згідно умов укладеного договору банківського вкладу після закінчення строку його дії за відсутності заяви вкладника про повернення коштів користування Банком коштами здійснюється за тарифами вкладів на вимогу. Окрім того, судом не застосовано спеціальні норми ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав:

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, ст.309 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення та ухвалити нове по суті заявлених вимог у разі порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 25 грудня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» і ОСОБА_2 укладений договір банківського вкладу №300131/155210/3-14, згідно якого Банк прийняв від вкладника 100 000 грн. строком до 25 березня 2015 року зі сплатою 25% річних.

Строк дії договору закінчився 25 березня 2015 року робочий день середа. ОСОБА_2 сплачені проценти за користування його грошовими коштами.

27 березня 2015 року ОСОБА_2 предявив Банку письмову вимогу про повернення вкладу, у якій вимагав повернути йому вклад до 26 березня 2015 року.

На підставі Постанови Правління НБУ №612 від 17 вересня 2015 року та згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №171 від 17 вересня 2015 року розпочата процедура виведення ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації на три місяці з 17 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року.

З позовом ОСОБА_2 звернувся до суду 09 жовтня 2015 року.

09 листопада 2015 року ОСОБА_2 повернутий вклад у сумі 100 000 грн. і нараховані проценти у сумі 0,04 грн.

Постановою Правління НБУ № 898 від 17 грудня 2015 року відкликана банківська ліцензія та ліквідований ПАТ «Банк «Фінанси і кредит».

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд виходив з того, що Банком порушені умови договору банківського вкладу щодо повернення коштів вкладнику після закінчення строку його дії.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

У постанові ВСУ №6-2001цс15 від 20 січня 2016 року сформульована правова позиція, згідно якої у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

У зазначеній справі, переглянутій Верховним Судом України, суди задовольнили вимоги вкладників про стягнення сум банківських вкладів. Позов про стягнення вкладів за договорами, строк дії яких закінчився, предявлений у лютому 2015 року, а 03 березня 2015 року у Банк-відповідач запроваджена тимчасова адміністрація. Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, Верховний Суд України звернув увагу на те, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у Банк вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З огляду на наведене при вирішенні цього спору слід застосовувати спеціальний закон, а саме ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Пунктами 1,2,3,5 частини пятої статті 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку; нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Пунктом першим частини шостої ст.36 Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Згідно ст.26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Статтями 27 і 28 Закону встановлений порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, а також порядок розрахунків з вкладниками

Статтями 46 і 52 Закону встановлені наслідки ліквідації Банку і порядок та черговість задоволення вимог до Банку.

Таким чином, відповідно до наведених приписів спеціального Закону вкладнику гарантоване відшкодування коштів за його вкладом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше 200 000 грн.

Згідно п.7 договору банківського вкладу від 25 грудня 2014 року строк розміщення вкладу після його закінчення не продовжується (а.с.8).

Пунктом 6 договору встановлено, що вклад повертається вкладнику у порядку, визначеному положеннями пункту 5.1 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси і кредит», які є невідємною частиною цього Договору.

Пунктом 5.1 Основних умов… передбачено, що у випадку, коли вкладник не вимагає отримання строкового вкладу після закінчення строку його розміщення, договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, за якими нарахування відсотків здійснюється у розмірі 0,0001% за весь час знаходження коштів на рахунку (а.с.85).

Оскільки ОСОБА_2 предявив вимогу про повернення коштів через два дні після закінчення строку дії договору (а.с.9), то Банк правомірно застосував положення п.5.1 Основних умов… і нарахував відсотки за користування коштами вкладника у сумі 0,04 грн. за період з 26 березня 2015 року по 17 вересня 2015 року (175 днів), тобто до дня введення у Банк тимчасової адміністрації.

Нараховані відсотки і сума вкладу виплачені ОСОБА_2 09 листопада 2015 року (а.с.64,65), що відповідає приписам статті 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» .

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ПАТ "Банк «Фінанси і кредит»".

Керуючись ст.303, ст.307, ст.309, ст.314, ст.316, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» задовольнити.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 січня 2016 року скасувати, ухваливши нове рішення.

ОСОБА_2 відмовити у задоволенні позову за недоведеністю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А. Лобов

Судді В.І. Акопян

ОСОБА_3

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов