Єдиний унікальний номер (справа №) 216/4723/15-ц
Номер провадження у суді 2/216/914/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 квітня 2016 року місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Буданцевої О.А.

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» 08 липня 2015 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В подальшому, 31 березня 2016 року ПАТ «Дельта Банк» уточнило свої позовні вимоги, а саме просили стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на їх користь заборгованість за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.06.2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 62608,00 доларів США на строк з 11.06.2008 року по 10.06.2013 року. 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ "УкрСиббанк" передає АТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює АТ "УкрСиббанк" як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ "УкрСиббанк" до АТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до АТ "Дельта Банк" переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобовязань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору. Відповідно до п. 1.3.1 договору, за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 14,50 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 5.2 договору. Крім того, згідно п.п. 1.3.3, 1.3.4 нарахування процентів за договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Строк сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує у зв'язку з чим, станом на 12.06.2015 року наявна заборгованість за кредитним договором № 0 у сумі 3 595 536,45 грн., яка складається з наступного: 1 186 809,48 грн. - заборгованість за кредитом; 1 661 289,86 грн. - заборгованість за відсотками; 695 340,60 грн. - пеня; 28 672,05 грн. сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу; 23 424,46 грн. сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках. Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки № 0-П/2 від 11.06.2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за невиконання боржником усіх його зобовязань за кредитним договором № 0 від 11.06.2008 року. Таким чином, посилаючись на протиправність дії відповідачів, якою суттєво порушуються законні права кредитора, позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 595 536,45 грн. Також позивач просив покласти на відповідачів судові витрати.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2016 року заучено в якості співвідповідача ОСОБА_5.

Представник позивача в судому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому за сіданні заперечувала проти задоволення заявлених вимог мотивуючи тим, що 18 жовтня 2011 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу у справі № 2-254/2011 було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3, ТОВ «Аква-транс», ОСОБА_5, ОСОБА_7 та неї заборгованості за кредитним договором від 11.06.2008 року, тобто з того ж предмету і тих же підстав, тому стягнення заборгованості в повному обсязі за договором вдруге неможливо. Щодо сторін, в даному випадку ПАТ «Дельта Банк» в порядку ст.. 378 ЦПК України повною мірою не скористався правом про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом зміни стягувача його правонаступником (договір купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011). Позивач не скористався правом оскаржити ухвалу про відмову в заміні сторони з причин відсутності доказів про відкриття виконавчого провадження та його стан на час звернення (справа № 216/2628/13-ц). Незаконність змісту такої відмови висловлює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-17432св15 від 30.09.2015, згідно якої зазначені доводи не могли служити відмовою заміни сторони. Крім того, згідно акту прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 ПАТ «УкрСиббанк» передав, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв оригінал виконавчого документу (документи на підтвердження його направлення до ВДВС) та рішення суду по кредитному договору № 0. На відступлення права вимоги за кредитним договором іншому кредитору, новий кредитор продовжує користуватися правами та нести обовязки, визначені умовами кредитного договору, а не набуває їх по-новому. Таким чином, вважає, що стягнення заборгованості за кредитним договором вдруге неможливо, тому просила в цій частині відмовити. Що стосується похідних сум, то в даному випадку, відповідач ОСОБА_3 усвідомлює, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно вимог ст..ст. 526,599 ЦК України. Оскільки станом на 08.07.2015 грошові зобовязання за договором повністю не виконані, то предявлені визнаються відповідачем ОСОБА_3 частково, а саме тільки за той період, який за рішенням суду у справі № 2-254/2011 не стягнутий та в тих сумах, які нараховані в межах позовної давності. Таким чином, зазначила, що позовні вимоги не можуть бути задоволені в частині стягнення тіла кредиту та процентів, штрафних санкцій, що були нараховані і стягнуті в рішенні суду, яке набрало законної сили (справ № 2-254/2011), а також в частині нарахованих сум, що передували строку позовної давності перед подачею позову, шляхом застосування строків позовної давності, а саме з 10.07.2012 та з 10.07.2014. Крім того, заявила заяву про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення відсотків та пені згідно чинного законодавства України.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в судовому за сіданні надав аналогічні заперечення на заявлені позовні вимоги, та аналогічну заяву про застосування позовної давності.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.

11 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно якого останній отримав кредитні кошти в сумі 62 608, 00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 303 742, 71 грн. за курсом НБУ на день укладання договору зі сплатою 14,5 % річних та кінцевим терміном повернення 10.07.2013 року (а.с.5-11).

Крім того, 11.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки № 0-П/2, згідно якого останній, як поручитель, прийняв на себе зобовязання перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_3 усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 0 від 11.06.2008 року (а.с.128).

Відповідно виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, ПАТ «УкрСиббанк» відступило права вимоги за кредитами та передало їх ПАТ «Дельта Банк» (а.с.22-23).

Крім того, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було постановлено рішення № 51 від 03.02.2015 про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», строк якої було продовжено відповідно рішення № 71 від 08.04.2015. (а.с.27-32).

Також, 02.10.2015 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 по 04.10.2017 (а.с.88).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0 від 11.06.2008 загальна сума заборгованості ОСОБА_3 станом на 12.06.2015 складає 3 595 536, 47 грн.,: сума заборгованості за кредитом 56440,84 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1 186 809,48 грн.; сума заборгованості за відсотками 79 005, 6 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1 661 289,86 грн.; пеня 695 340,62 грн.; сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту - 28 672,05 грн.; сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту - 23 424,46 грн. (а.с.109-110).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, що регулюють питання виконання зобовязань.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено, що 11.06.2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0.

Відповідно до умов укладеного договору ОСОБА_3 був наданий кредит у розмірі 62 608,00 доларів США на строк з 11.06.2008 року по 10.06.2013 року. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Проте як було встановлено судом, відповідачем умови договору не виконувались.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому за приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи відсутність оплати за кредитом з боку відповідача, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості по кредиту в розмірі 56 440,84 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1 186 809, 48 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так, відповідно до п. 1.3.1 договору за використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 14,50 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 5.2. Договору. Відповідно до п.п. 1.3.3, 1.3.4 нарахування процентів за договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Строк сплати процентів: з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти.

Позивач у своїй заяві надав розрахунок процентів за користування кредитом станом на 12 червня 2015 року, тому, враховуючи, що визначення предмету та підстав позову є виключним правом позивача, суд вважає за можливе прийняти до уваги розрахунок належних до стягнення процентів саме до цієї дати та у такому розмірі, тому сума відсотків, що підлягає стягненню, склала 79 005, 6 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1 661 289,86 грн. грн.

Одночасно, за приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

При цьому за ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору за порушення позичальником термінів погашеня будь-яких своїх грошових зобовязань передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або терміни сплати процентів та/або комісії, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент нарахування.

Статтею 549 ЦК визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Оскільки відповідач ОСОБА_3, який отримав суму кредиту в повному обсязі, не виконує належним чином своїх зобовязань по своєчасному поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, тому з відповідача підлягає стягненню пеня згідно розрахунку банку за останній рік до звернення з позовом до суду в розмірі 695 340,62 грн..

Також відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку банку сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту складає 28 672,05 грн., а сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту - 23 424,46 грн., які й підлягають стягненню з боржника.

Крім того, за приписами ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Крім того, відповідно ч.1 ст.. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Також, ч.2 ст. 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки № 0-П/2.

Відповідно п.1.3 вказаного договору, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Також, згідно п. 1.4 договору поруки, відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідачів в солідарному порядку підлягає стягненню поточна заборгованість за кредитом у розмірі 3 595 536,45 грн., яка складається з наступного: 1 186 809,48 грн. - заборгованість за кредитом; 1 661 289,86 грн. - заборгованість за відсотками; 695 340,60 грн. - пеня; 28 672,05 грн. сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу; 23 424,46 грн. сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках.

При цьому судом відхиляються доводи відповідачів про те, що оскільки суму заборгованості за тілом кредиту вже стягнуто з боржника та поручителя за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18.10.2011 року у справі № 2-254/2011 за позовом ПАТ «Укрсіббанк» до ОСОБА_3, ТОВ «Аква-Транс», ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому повторне стягнення з відповідачів такої заборгованості вже на користь ПАТ «Дельта банк» є неможливим. Також хибними судом вважаються доводи відповідачів про необхідність застосування до спірних правовідносин позовної давності з огляду на наступне.

Згідно ст.ст. 256, 257, ч.1, 2 (п.1) ст.. 258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Крім того, відповідно до ч. 1 та ч.5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Як було встановлено судом, строк виконання зобовязання за кредитним договором було визначено до 10 червня 2013 року, отже строк позовної давності, визначений для вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту та по відсотках, має сплинути 10.06.2016 року. А оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення такої заборгованості раніше, тобто 08 липня 2015 року, тому за приписами ст.. 264 ЦК України, такий строк переривається шляхом предявлення позову до суду та не вважається пропущеним.

Також судом було досліджено матеріали цивільної справи № 2-254/2011, в якій рішенням суду було стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 0 від 11.06.2008 року на користь ПАТ «Укрсиббанк». В подальшому позивач, як новий кредитор у зобовязанні, намагався на стадії виконання цього рішення здійснити заміну стягувача у звязку із укладеним договором про відступлення права вимоги, про що свідчать подані до суду заяви від 11.04.2013 та від 19.06.2013. Але ухвалами Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21.05.2013 та від 18.07.2013 було відмовлено в задоволенні цих заяв, внаслідок чого позивача було позбавлено права на отримання виконання рішення суду, у звязку з чим ПАТ «Дельта банк» звернулось до суду з самостійним позовом до відповідачів.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За приписами частини 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, розмір якої станом на 01.01.2015 складає 1218,00 грн.

Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1827,00 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 61, 209, 213, 215-218 ЦПК України, ст.ст. 526,527, 530, 553, 554, 610 ЦК України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України у від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) та ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (р/р 373980009, МФО 380236, ) заборгованість за кредитним договором в сумі 3 595 536,45 грн. (три мільйони пятсот девяносто пять тисяч пятсот тридцять шість гривень 45 копійок), яка складається з наступного: 1 186 809,48 грн. (один мільйон сто вісімдесят шість тисяч вісімсот девять гривень 48 копійок) - заборгованість за кредитом; 1 661 289,86 грн. (один мільйон шістсот шістдесят одна тисяча двісті вісімдесят девять гривень 86 копійок) - заборгованість за відсотками; 695 340,60 грн. (шістсот девяносто пять тисяч триста сорок гривень 60 копійок) - пеня; 28 672,05 грн. (двадцять вісім тисяч шістсот сімдесят дві гривні 05 копійок) сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту; 23 424,46 грн. (двадцять три тисячі чотириста двадцять чотири гривні 46 копійок) сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) судовий збір в сумі 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 копійок), що підлягає сплаті на поточний рахунок 0026, одержувач платежу УДКСУ у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, код класифікації доходів бюджету 22030001, МФО 805012, , банк отримувача ГУ ДКСУ Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) судовий збір в сумі 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 копійок), що підлягає сплаті на поточний рахунок 0026, одержувач платежу УДКСУ у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, код класифікації доходів бюджету 22030001, МФО 805012, , банк отримувача ГУ ДКСУ Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а у разі відсутності особи яка має право на апеляційне оскарження, протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов