№243/5893/16-ц
№2/243/3019/2016
І м е н е м У к р а ї н и
17 серпня 2016 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Руденко Л.М.,
при секретарі Дручиніній О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх : ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Словянської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
21.07.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Словянської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності власності, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 23.06.2005 року, що був зареєстрований у КП БТІ м. Слов'янська 23.07.2005 року, належить житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами за №3, що знаходиться по вулиці Руській у м. Слов'янськ Донецької області.
У вищевказаному будинку були зареєстровані та проживали її син ОСОБА_2, невістка ОСОБА_3, разом із неповнолітніми дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Її син у квітні 2007 року виїхав до Російської Федерації де постійно мешкає з того часу по сьогодні, а невістка разом із неповнолітніми дітьми із листопада 2014 року мешкають на території Полтавської області. Вказала, що на теперішній час місцезнаходження відповідачів їй невідомо, та які не будь їх особисті речі у належному їй будинку відсутні.
Просить суд, визнати громадян ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, такими що втратили право користування житловим приміщенням у будинку №3 по вулиці Руській міста Слов'янська Донецька область.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, за участю її представника, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_6, який діє на підставі договору від 21 квітня 2016 року, в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та просив їх задовольнити, надав аналогічні пояснення, які наведені у заяві.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5, в судове засідання не зявилися, відомостей про причини неявки до суду не надали, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення в друкованих засобах масової інформації - газета «Урядовий кур'єр» №147 від 06 серпня 2016 року.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Словянської міської ради заперечував проти позову в частині, що стосується неповнолітніх дітей, пояснивши, що діти повинні мешкати разом з батьками та зазначив, що він не знає, де мешкають неповнолітні діти: ОСОБА_4, ОСОБА_5 у теперішній час.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, допитавши свідків:
ОСОБА_7, який у судовому засіданні показав, що він мешкає у м. Слов'янськ, по вулиці Руській, будинок №1 з 1990 року. У будинку №3 по вищевказаній вулиці мешкає вдова ОСОБА_1 разом з синами ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Вказав, що ОСОБА_2 є старшим сином та він не мешкає у будинку №3 з 2007 року, а ОСОБА_3 це дружина ОСОБА_10, у них є двоє дітей, від кого діти пояснити не може. Як йому відомо зі слів позивача, невістка поїхала в Полтавську область, як тимчасово переміщена особа та їй дали там будинок;
ОСОБА_11, яка пояснила, що у будинку під №3 по вулиці Руській живе ОСОБА_1, її старший син ОСОБА_12 поїхав у Росію і там до теперішнього часу мешкає. Зазначила, що у цьому будинку також мешкала жінка з двома дітьми;
дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.
Так, у ході судового розгляду достовірно встановлено, що 23 червня 2005 року ОСОБА_1 придбала житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами за № 3, що знаходиться по вулиці Руській у м. Слов'янськ, Донецької області, розташований на земельній ділянці 533 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу, який було зареєстровано приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_13, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27 липня 2005 року.
Відповідно до довідки, яка видана Виконавчим комітетом Слов'янської міської ради від 14 липня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, та сумісно з нею зареєстровані: син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, син ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_6, невістка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8, онук ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, онук ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10.
19 липня 2016 року Головою комітету громадськості мікрорайону «Артема-Лісний» у присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11, був виданий акт №1699 ОСОБА_1 у тому, що ОСОБА_2 не мешкає за адресою: м. Слов'янськ, вулиця Руська, будинок №3, з квітня 2007 року та його особисті речі у вищевказаному будинку відсутні.
Як вбачається із акту №1706 від 19 липня 2016 року, який видано Головою комітету громадськості мікрорайону «Артема-Лісний» у присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11 у тому, що ОСОБА_3, разом із неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: м. Слов'янськ, вулиця Руська, будинок №3, не мешкають з листопада 2014 року та їх особисті речі у вищевказаному будинку відсутні.
У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Усі зазначені вище та проаналізовані положення чинного законодавства кореспондуються з нормами статей 13, 41 Конституції і ст.1 Першого протоколу до Конвенції, якими закріплені основні
принципи здійснення права власності та його обмеження: по-перше, встановлено право безперешкодно і в повному обсязі здійснювати правомочності власника щодо свого майна, по-друге, визначено межі допустимого розумного втручання держави у здійснення правомочностей власника. Причому таке втручання повинно бути законним і має здійснюватися з дотриманням принципу справедливого балансу між публічними і приватними інтересами.
Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, а також остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть.
За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Проте, відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
У ч.2 ст.405 ЦК України вказано, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.
Відповідачі не надали доказів поважності причин їх відсутності у будинку понад один рік.
Щодо вибору місця проживання дитини, то суд посилається на норми ст.29 ЦК України, згідно якої місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.
Позивач не вимагає компенсації понесених нею судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 64, 88, 212, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 321, 391,405 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Словянської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком №3 по вул. Руській в м.Словянську Донецької області.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд через Слов'янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: