АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/125/2016 Головуючий у першій інстанції Савицький О.А.
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Слюсар Т.А., Чобіток А.О.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" до ОСОБА_3 про стягнення боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство " Старокиївський банк" ( далі-Банк)в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ" Старокиївський банк" Пантіна Л.О. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилаючись на те, що 04 вересня 2008 року між ПАТ " Старокиївський банк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 02/840/К/127 відповідно до якого останньому надано кредит у сумі 350 000,00 доларів США зі сплатою 16,8% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 03 вересня 2009 року включно. Кредит відповідачу надано на споживчі цілі.

Додатковими угодами до вказаного кредитного договору , укладеними 13 лютого 2009 року №1, 03 вересня 2009 року №2, 02 червня 2010 року №3, 01 червня 2011 року № 4, 31 травня 2012 року № 5, 30 травня 2013 року № 6, 27 червня 2013 року №7 між ПАТ "Старокиївський банк" та ОСОБА_3 були внесені зміни до Договору про продовження строку користування кредитом і останньою угодою встановлено строк користування кредитом до 29 травня 2014 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором 4 вересня 2008 року між Банком та відповідачем укладено договір іпотеки № 02/127/840/001, а з вересня 2009 року до цього договору сторонами неодноразово вносились зміни.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором на 04 лютого 2015 року утворилась заборгованість за Договором у розмірі 605 342, 52 доларів США, що за курсом НБУ становить 9 831 639, 56 грн., яку ПАТ " Старокиївський банк" просив стягнути шляхом звернення на предмет іпотеки шляхом визнання за Банком права власності на квартиру АДРЕСА_1 та вирішити питання судових витрат.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року відмовлено в задоволені позову Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" до ОСОБА_3 про стягнення боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У апеляційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Старокиївський банк" Пантіна Л.О. просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки шляхом визнання права власності за Банком на предмет іпотеки, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Старокиївський банк" Пантіна Л.О. належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, проте представник позивача у судове засідання не з'явився і причину неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на законність і обґрунтованість рішення суду, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд входив з того, що між сторонами не було укладено договору про задоволення вимог іпотекодержателя та у договорі іпотеки відсутнє відповідне застереження про виконання основного зобов'язання шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за Банком в рахунок погашення заборгованості, тобто позивачем обрано неправильний спосіб захисту свого порушеного права шляхом визнання права власності Банку на однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, загальною площею 86,30 кв. м., житловою площею 17, 30 кв.м.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна , з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України " Про іпотеку" іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України " Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотеко держателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави( іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами першою та третьою статті 33 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 вересня 2008 року між АБ" Старокиївський банк", який у подальшому перейменований у ПАТ" Старокиївський банк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 02/840/К/127 ( далі - Договір), відповідно до умов якого останньому надано кредит у сумі 350 000,00 доларів США зі сплатою 16,5 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості по 03 вересня 2009 року включно. Кредит надавався відповідачу на споживчі цілі ( п. 1.1., 1.2. Договору) ( а.с. 6-8).

Банк виконав свої зобов'язання перед відповідачем в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 4355/1 від 04 вересня 2008 року (а.с. 24).

Додатковими угодами до вказаного договору від 13 лютого 2009 року № 1, 03 вересня 2009 року № 2, 02 червня 2010 року № 3, 01 червня 2011 року №4, 31 травня 2012 року № 5, 30 травня 2013 року № 6, 27 червня 2013 року № 7, укладеними між Банком та відповідачем , внесені зміни до кредитного договору щодо строку повного погашення кредиту, а саме:за останньою додатковою угодою сторони домовились, що кредитор надав ОСОБА_3 на умовах визначених цим договором грошові кошти в сумі 350 000,00 доларів США, зі сплатою 17% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості " по 29 травня 2014 року включно ( п. 1.1. Додаткових угод) ( а.с. 9-15).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за договором кредиту , в цей же день між АБ" Старокиївський банк" та ОСОБА_3 було укладено Договір іпотеки № 02/127/840/001 ( далі-Договір іпотеки), за умовами якого цей договір забезпечує виконання Іпотекодавцем основного зобов'язання перед іпотекодержателем, що виникають з Кредитного договору № 02/840/К/127 від 04 вересня 2008 року, а саме: повернути Іпотекодержателю основну суму боргу за кредитом, сплатити відсотки за його користування, а також штрафні санкції, в разі їх виникнення та відшкодувати збитки Іпотекодержателя, які можуть бути завдані порушенням основного зобов'язання, в розмірі та строки, передбачені Кредитним договором.( п. 1.1. Договору іпотеки)( а.с.16-18).

Договорами про внесення змін № 1 від 3 вересня 2009 року, № 2 від 5 серпня 2010 року, № 3 від 20 жовтня 2011 року, № 4 від 21 червня 2012 року, № 5 від 4 листопада 2013 року були внесені зміни до Договору іпотеки ( а.с.19-23).

Згідно із п. 1.3. Договору іпотеки для забезпечення виконання зобов'язання , зазначених в п.п.1.1. цього договору, Іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, загальною площею 86, 30 кв.м., житловою -17, 30 кв. м.

Майно передається в іпотеку за цим договором разом з усіма його приналежностями, що призначені для обслуговування майна і пов'язані з ним спільним призначенням.

Майно є власністю Іпотекодавця згідно з свідоцтвом на право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 25 жовтня 2006 року на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 20 жовтня 2006 року за № 1949-С/КІ та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 04 грудня 2006 року за реєстровим № 34722 ( п. 1.4. Договору іпотеки).

Право іпотеки виникає з моменту нотаріального посвідчення цього Договору, і закінчується при повному виконанні зобов'язань Іпотекодавця, зазначених у п.1.1. цього Договору ( п. 2.1. Договору іпотеки).

Відповідно до п. 2. 3 Договору іпотеки зобов'язання, забезпечені іпотекою, вважаються виконаними в разі повного виконання основного зобов'язання за Кредитним договором, що визначене на час його виконання, включаючи погашення основної суми боргу, сплату процентів, неустойки та будь-якого збільшення цієї суми, яке передбачено Кредитним договором, а також відшкодовані збитки Іпотекодержателя, які можуть бути завдані порушенням основного зобов'язання чи умов цього Договору, можливі витрати Іпотекодержателя пов'язані із пред'явленням вимог та зверненням стягнення на Майно та витрати на утримання, збереження та страхування Майна.

У разі невиконання Іпотекодавцем основного зобов'язання за Кредитним договору

Іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок Майна переважно перед іншими кредиторами ( п. 2.4. Договору іпотеки).

Згідно з п. 2.5. Договору Іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на Майно, в разі, якщо в момент настання строку виконання основного зобов'язання за Кредитним договором, воно не буде виконано, а саме: при повному або частковому неповерненні основної суми боргу; та/або при несплаті або частковій несплаті процентів; та/або при несплаті або частковій несплаті сум неустойки (пені, штрафних санкцій).

В силу п.п. 3.1.8. п. 3.1.Договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно у випадках, передбачених п.п.2.5, 2.6. Договору іпотеки.

Пунктом 4.1. Договору іпотеки визначено , що при настанні випадків , передбачених п. 2.5., 2.6. цього Договору , звернення стягнення на майно здійснюється за вибором Іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису або шляхом позасудового врегулювання згідно з розділом 5 цього Договору.

Відповідно до п. 4.2. Договору іпотеки у випадку звернення стягнення на майно за рішенням суду ( якщо інше не передбачено рішенням суду) або на підставі виконавчого напису нотаріуса реалізація майна здійснюється шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України " Про іпотеку".

У випадку оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися , іпотеко держатель має право протягом десяти днів з дня такого оголошення придбати майно за початковою ціною шляхом заліку забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Додаткова згода іпотекодавця на передачу майна у власність Іпотекодержателя не потребується. Придбання майна іпотеко держателем оформлюється протоколом, свідоцтвом у порядку, встановленому ст. 47 Закону України " Про іпотеку".( п. 4.3. Договору іпотеки).

Відповідно до розділу 5" Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя" сторони досягли згоди, що звернення стягнення Майно для задоволення вимог Іпотекодержатель може здійснюватись з дотриманням процедури позасудового врегулювання за вибором Іпотекодавця одним з способів, передбачених п. п. 5.1., 5.2. цього Договору.

Передача Іпотекодержателю права власності на майно в рахунок виконання зобов'язання за Кредитним договором у порядку, встановленому статтею 37 Закону України " Про іпотеку". Визначене у цьому пункті застереження є правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на майно ( п. 5.1. Договору іпотеки).

Відмовляючи у задоволені позову, суд зокрема, послався на те, що у договорі іпотеки, який був укладений між сторонами відсутнє застереження, яким передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Проте суд не звернув увагу на застереження, яке міститься у п.5.1 Договору іпотеки , яким передбачено передача права власності на майно в рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором у порядку встановленому статтею 37 Закону України " Про іпотеку" .

Разом з тим, зазначена обставина не є підставою до скасування рішення суду , а лише до його зміни в частині правового обґрунтування.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, унаслідок чого в нього перед ПАТ "Старокиївський банк" виникла заборгованість.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Враховуючи викладене, визнання права власності на предмет іпотеки за Банком можливе лише в позасудовому порядку врегулювання спору на підставі договору, який укладений сторонами.

Положення п.5.1 Договору іпотеки, яким передбачено передача іпотеко держателю права власності на майно в рахунок виконання зобов'язання за кредитним договором у порядку , встановленому статтею 37 Закону України " Про іпотеку", тобто в позасудовому порядку. Окрім того, цим же пунктом передбачено, що зазначене у цьому пункті застереження є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.

З пояснень представника відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_5 випливає, що питання звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості сторонами вирішено в позасудовому порядку і власником квартири АДРЕСА_1 є не відповідач, а інша особа, яка придбала цю квартиру.

Таким чином, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому з врахуванням вимог статей 37, 39 Закону України «Про іпотеку» позивачу необхідно відмовити у задоволені позову.

Керуючись ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" ПантіноїЛюбові Олександрівни задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року змінити в частині правового обґрунтування.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: