Справа №489/3757/15-ц 24.05.2016 24.05.2016 24.05.2016
Справа № 489/3757/15-ц Головуюча в першій інстанції Тихонова Н.С.
Провадження № 22ц/784/1277/16 Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Коломієць В.В., Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участю відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2016 року про залишення заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду без розгляду по справі за позовом

публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»)

до

ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

03 червня 2015 року ПАТ «Раййффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 614 947 грн. 72 коп.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2015 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, 31 березня 2016 року ОСОБА_3 подав заяву про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду залишено без розгляду, у зв'язку з пропуском строку на подачу такої заяви до суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов'язати Ленінський районний суд м. Миколаєва розглянути його заяву в загальному порядку. На думку апелянта, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача та його представника, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2015 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 614 947 грн. 72 коп. заборгованості за кредитним договором (а.с. 64-66).

Згідно зі ст. 227 ЦПК України відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, 31 березня 2016 року ОСОБА_3 подав заяву про перегляд заочного рішення суду (а.с. 77-78).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду залишено без розгляду, у зв'язку з пропуском строку на подачу такої заяви до суду (а.с. 93-94).

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи наявна розписка про отримання останнім копії заочного рішення суду 21 вересня 2015 року, а тому, звернувшись з заявою про перегляд заочного рішення суду 31 березня 2016 року відповідач пропустив строк на її подачу, передбачений ст. 228 ЦПК України та причини пропуску є неповажними.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду з наступних підстав.

Так, матеріалами справи підтверджується, що заочне рішення суду було ухвалено без участі відповідача по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ЦПК України особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді.

З матеріалів справи вбачається, що копія заочного рішення суду була надіслана ОСОБА_3 з повідомленням 11 вересня 2015 року, яка була повернута до суду 16 жовтня 2015 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 73).

В матеріалах справи наявна розписка від 21 вересня 2015 року про отримання ОСОБА_3 копії заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2015 року (а.с. 68).

Зазначене відповідає вимогам ч. 3 ст. 222 ЦПК України.

Проте, відповідач в апеляційній скарзі заперечує факт отримання ним заочного рішення суду 21 вересня 2015 року та вказує на те, що вперше ним отримана копія заочного рішення суду за його заявою 29 березня 2016 року.

Вказані посилання заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 222 ЦПК України копії судових рішень повторно видаються за заявою особи за плату у розмірі, встановленому законодавством.

Статтею 4 ч. 2 п. 4 Закону України «Про судовий збір» за повторну видачу копії судового рішення передбачена сплата судового збору в розмірі 0,003 мінімальної заробітної плати.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач сплатив зазначений судовий збір, що вказує на те, що 29 березня 2016 року відповідач отримав копію заочного рішення суду вперше.

Крім того, в заперечення того, що розписка від 21 вересня 2015 року про отримання копії заочного рішення написана саме ним, ОСОБА_3 надав в судовому засіданні апеляційної інстанції копію заяви на ім'я начальника Ленінського відділення Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області від 28 квітня 2016 року про вчинення кримінального правопорушення, яка була зареєстрована за вх. № К-35 та відомості, викладені у заяві, внесені в ЄРДР за № 0002266 за попередньою правовою кваліфікацією: ч. 1 ст. 358 КК України, що підтверджується довідкою Ленінського відділу поліції.

Таким чином, суд першої інстанції всупереч положенням ст. ст. 212-214, 312 ЦПК України не перевірив у повному обсязі матеріалів справи і не надав належної оцінки наявним у справі документам, а тому помилково залишив заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала районного суду не відповідає вимогам процесуального закону, а тому відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311- 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2016 року скасувати, а цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернути до того ж суду для продовження розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду.

Ухвала Апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді: В.В. Коломієць

З.Л. Шолох