Провадження №22-ц/784/950/16
Справа №2-928/2010 Суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №22-ц/784/950/16 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2016 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:
головуючого Локтіонової О.В.,
суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,
із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,
без участі осіб, які беруть участь у справі, належно повідомлених про час і місце слухання справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою
Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області
на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області
від 16 березня 2016 року,
постановлену за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області (далі Южноукраїнський ВДВС) ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4,-
В С Т А Н О В И Л А:
14 березня 2016 року старший державний виконавець Южноукраїнського ВДВС ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним поданням.
Обґрунтовуючи його, він вказував, що 17 вересня 2010 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-928 щодо виконання рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 серпня 2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки Єлизавети, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 26 липня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.
Посилаючись на ухилення боржника від виконання рішення суду, старший державний виконавець просив тимчасово обмежити ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього вищевказаним рішенням суду.
Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 березня 2016 року у задоволенні подання відмовлено.
Не погодившись із вказаною ухвалою, Южноукрїнський ВДВС подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення подання.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні подання, районний суд виходив з того, що воно є безпідставним.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.
Стаття 313 Цивільного кодексу України регламентує, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для виїзду за кордон, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 р. №3857-XII з наступними змінами (далі Закон).
Положеннями пункту 5 частини 1 статті 6 даного Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.
Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.
Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням це будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Згідно з ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.
З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Южноукраїнського ВДВС знаходиться виконавчий лист №2-928 щодо виконання рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 серпня 2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання доньки Єлизавети, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 26 липня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.
Державним виконавцем були зроблені запити до уповноважених органів щодо наявності у боржника майна та доходів.
Згідно з наданою ними інформацією у нього не виявлено ні майна, ні доходів.
Відповідно до актів державного виконавця, складених у січні, липні та грудні 2015 року та лютому 2016 року, боржник за місцем реєстрації не проживає. Відповідно до пояснень його сестри він знаходиться у м.Севастопіль Автономної Республіки Крим і сплачує аліменти по мірі можливості.
Згідно з довідкою про нарахування заборгованості по аліментним платежам від 29.02.2016 року за період з серпня 2010 року по лютий 2016 року ОСОБА_4 повинен був сплатити стягувачу аліменти в сумі 44 800 грн., але сплатив у сумі 37 404 грн.75 коп. Розмір заборгованості складає 7 395 грн.25 коп. Остання сплата аліментів була здійснена у грудні 2015 року (а.с.35).
Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення подання старшого державного виконавця Южноукраїнського ВДВС відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.
Матеріали справи не містять достатніх доказів щодо ухилення ОСОБА_4 від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.
За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду, яка є законною та обґрунтованою.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області відхилити.
Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 березня 2016 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді