Справа № 308/5002/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Данко В.Й.,

при секретарі Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, за участю третьої особи БК «Престиж» про усунення перешкод у приватизації квартири шляхом визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ужгородської міської ради, за участю третьої особи БК «Престиж» про усунення перешкод у приватизації квартири шляхом визнання права власності за набувальною давністю. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що ОСОБА_1 відповідно до наказу №20/0К від 03.04.1989 року прийнята до Закарпатського виробничого обєднання Ужгородський «Хлібокомбінат» на посаду підкидного пекаря майстра VI розряду в цех №1, де в послідуючому працювала на різних посадах на цьому ж підприємстві. На підставі рішення Ужгородської міської ради №72 від 26.04.1989 року «Про план дольової участі в житловому будівництві та розподіл квартир у 1989 році» Хлібокомбінатом взято участь у будівництві гуртожитку на 107 місць по вул. Богомольця, 20 в м. Ужгород. На підставі рішення виконкому Ужгородської міської ради №2016 від 30.11.1989 року був затверджений акт державної комісії по введенню в експлуатацію п.1.3 гуртожитку «Ужгородського хлібокомбінату». На підставі розпорядження виконкому Ужгородської міської ради №191 від 26.12.1989 року був проведений розподіл кімнат в гуртожитку «Ужгородського хлібокомбінату». Позивачка, як молодий спеціаліст, в 1989 році отримала кімнату в гуртожитку №316, що розташований по вул. Богомольця, 20 в м. Ужгород, де проживає й по сьогоднішній день разом із чоловіком. Станом на сьогоднішній день гуртожиток передано до комунальної власності, а будинок із гуртожитку переведено в житловий. Мешканцями гуртожитку за власні кошти було проведено реконструкцію приміщення під квартири. Даний будинок знаходиться на комунальному балансі Ужгородської міської ради. 01.01.2009 року вступив в дію ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», який спрямований на врегулювання порядку приватизації кімнат у гуртожитках. В 2016 році позивачка звернулася до Ужгородської міської ради із письмовою заявою про укладення Договору найму на її квартиру за адресою: м. Ужгород, вул. Богомольця, 20/29. Рішенням виконкому Ужгородської міської ради від 13.04.2016 року №100 п.3.4 відмовлено в укладені Договору найму квартири, мотивуючи тим, що не дотримано вимоги ст.ст. 47, 48 ЖК України. Оскільки така відмова в укладені Договору найму для подальшої приватизації квартири, є явною перешкодою у здійсненні позивачкою її прав та порушує її законне право про передачу квартири у власність, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким визнати право за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Богомольця, 20/29.

Позивачка ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та посилаючись на вищенаведені обставини справи просили суд винести рішення, яким визнати право за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Богомольця, 20/29.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечив, про що надав суду письмові заперечення, на підставі яких просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. А тому суд розглядає таку за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки, представників позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу №20/0К від 03.04.1989 року прийнята до Закарпатського виробничого обєднання Ужгородський «Хлібокомбінат» на посаду підкидного пекаря майстра VI розряду в цех №1, де в послідуючому працювала на різних посадах на цьому ж підприємстві.

На підставі рішення Ужгородської міської ради №72 від 26.04.1989 року «Про план дольової участі в житловому будівництві та розподіл квартир у 1989 році» Хлібокомбінатом взято участь у будівництві гуртожитку на 107 місць по вул. Богомольця, 20 в м. Ужгород.

На підставі рішення виконкому Ужгородської міської ради №2016 від 30.11.1989 року був затверджений акт державної комісії по введенню в експлуатацію п.1.3 гуртожитку «Ужгородського хлібокомбінату».

На підставі розпорядження виконкому Ужгородської міської ради №191 від 26.12.1989 року був проведений розподіл кімнат в гуртожитку «Ужгородського хлібокомбінату». В 1989 році позивачка отримала кімнату в гуртожитку №316, що розташований по вул. Богомольця, 20 в м. Ужгород, де проживає й по сьогоднішній день разом із чоловіком, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями ордеру від 21.12.2006 року та Договорами найму від 01.07.2000 року та від 20.04.2008 року, укладеним між ВАТ «Ужгородхліб» та ОСОБА_6

Станом на сьогоднішній день даний будинок знаходиться на комунальному балансі Ужгородської міської ради.

01.01.2009 року вступив в дію ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», який спрямований на врегулювання порядку приватизації кімнат у гуртожитках.

В 2016 році позивачка звернулася до Ужгородської міської ради із письмовою заявою про укладення Договору найму на її квартиру за адресою: м. Ужгород, вул. Богомольця, 20/29. Рішенням виконкому Ужгородської міської ради від 13.04.2016 року №100 п.3.4 відмовлено в укладені Договору найму квартири, мотивуючи тим, що не дотримано вимоги ст.ст. 47, 48 ЖК України.

У відповідності до ст.47 ЖК Української РСР норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу.

У відповідності до ст.48 ЖК Української РСР жиле приміщеннянадається громадянам у межах нормижилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку(квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. При передачі громадянами житла, яке перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов, вони мають право на одержання житла у межах встановленої норми жилої площі. Громадяни, які одержали житлоу державному фондіна цих умовах, мають право на його приватизаціювідповідно до вимог чинного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Однак, судом встановлено, що квартира за адресою: м. Ужгород, вул. Богомольця, 20/29 не використовувалася позивачкою на умовах Договору найму між нею та виконкомом Ужгородської міської ради, так як вказаним вище рішенням №100 від 13.04.2016 року ОСОБА_1 в складі сімї чоловіка ОСОБА_2 відмовлено в укладені Договору найму вказаної квартири, що складається із трьох кімнат житловою площею 33,50 кв.м., загальною площею 51,90 кв.м. у звязку із недотриманнями вимог статей 47, 48 Житлового кодексу.

Окрім того, судом встановлено, що вказане вище рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради про відмову в укладені Договору найму ОСОБА_1 не оскаржувалося.

Згідно ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майномі продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майномпротягом десяти років або рухомим майном- протягом п'яти років, набуває право власностіна це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Позивачка та її представники в судових засіданнях вказують на те, що виконавчий комітет Ужгородської міської ради чинить перешкоди ОСОБА_1 у приватизації її квартири шляхом визнання права власності за набувальною давністю.

Однак, враховуючи те, що Договору найму на квартиру за адресою: м. Ужгород, вул. Богомольця, 20/29 між позивачкою на виконавчим комітетом Ужгородської міської ради укладено не було, рішення виконкому №100 від 13.04.2016 року про відмову в укладенні такого Договору оскаржено та скасовано не було, суд приходить до переконання, що даний позов є необґрунтованим, та таким, що заявлено безпідставно, а того в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 15, 30, 61, 62, ч.1 ст.88, п.5 ч.6 ст.130, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 344 ЦК України, ст.ст. 47, 48 ЖК Української РСР, ст.ст. 1, 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, за участю третьої особи БК «Престиж» про усунення перешкод у приватизації квартири шляхом визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом десяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_7