ухвала

іменем україни

05 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ІншурансГруп» про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи який вказала, що 27 жовтня 2014 року між нею та Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ІншурансГруп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО БЕЗ ВИКЛЮЧЕНЬ» № 002048, яким застраховано транспортний засіб TOYOTA AVENSIS, державний номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, 2013 року випуску. На виконання умов договору позивач внесла страховий платіж у розмірі 11 686 грн 09 коп.

13 травня 2015 року за участю застрахованого транспортного засобу сталася дорожньо-транспортна пригода, яка визнана страховим випадком, про що складений страховий акт від 03 червня 2015 року № 97.

Вартість ремонту автомобіля на станції технічногообслуговування «КИТ-Т» склала 68 948 грн 83 коп.

Проте, як вказала позивач, відповідачем здійснено розрахунок суми страхового відшкодування із застосуванням коефіцієнту пропорційності та визначена сума у розмірі 42 065 грн 68 коп., яка і була перерахована страховиком станції технічногообслуговування «КИТ-Т». Залишок витрат на ремонт автомобіля у розмірі 26 883 грн 15 коп. були сплачені позивачем.

На думку ОСОБА_4, страховик безпідставно застосував коефіцієнт пропорційності, без узгодження з нею встановив дійсну вартість транспортного засобу станом на 13 травня 2015 року у розмірі 524 751 грн 24 коп., всупереч вимогам договору, згідно з яким вартість автомобіля сторонами встановлена у розмірі 320 175 грн.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просила стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 26 883 грн 15 коп.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 24 травня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що страхове відшкодування розраховано відповідно до умов договору, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», виконуючи свої обов'язки страховика ні умови договору, ні вимоги закону не порушило.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що страховик самостійно без згоди страхувальника змінив дійсну вартість застрахованого автомобіля та відповідно зменшив розмір страхового відшкодування, є безпідставними та спростовуються встановленими обставинами справи.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 жовтня 2014 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_4 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО БЕЗВИКЛЮЧЕНЬ» № 002048, за яким застрахованим транспортним засобом є належний на праві власності позивачу легковий автомобіль TOYOTA AVENSIS, державний номерний знак НОМЕР_1, дійсна вартість застрахованого транспортного засобу та загальна страхова сума встановлені у розмірі 320 175 грн, загальний страховий платіж визначений у розмірі 11 686 грн 39 коп., розмір франшизи - 0 % .

Згідно з п. 6.1 укладеного сторонами договору страхування дорожньо-транспортна пригода є страховим ризиком.

Пунктами 23.3-23.4 Загальних умов страхування, які є невід'ємною частиною укладеного сторонами договору страхування, передбачений порядок розрахунку розміру страхового відшкодування.

Згідно з даними положеннями договору при пошкодженні застрахованого транспортного засобу він здійснюється наступним чином: СВ=РМЗ*КП-Ф-СВВО+ЗВ-НП, але не більше СС, де СВ - страхове відшкодування, РМЗ - розмір матеріального збитку, КП - коефіцієнт недострахування (пропорційності), Ф - франшиза, СВВО - страхові виплати, отримані від третіх осіб, ЗВ - розмір документально підтверджених застрахованих виплат, передбачених п. 11.8 договору, НП - несплачені страхові платежі, СС - страхова сума.

У пункті 17.1.8 договору зазначено, що коефіцієнт недострахування (пропорційності) це співвідношення страхової суми, встановленої договором для застрахованого транспортного засобу, до дійсної вартості цьоготранспортного засобу на дату настання страхового випадку з урахуванням наступного:

- якщо результат співвідношення страхової суми, встановленої договором для застрахованого транспортного засобу дійсної вартості цього застрахованого транспортного засобу становить «0,9» та більше, то коефіцієнт недострахування (пропорційності) приймається за «1» (п. 17.1.8.1);

- якщо результат співвідношення страхової суми, встановленої договором для застрахованого транспортного засобу до дійсної вартості цього застрахованого транспортного засобу становить менше «0,9», то отриманий результат приймається як коефіцієнт недострахування (пропорційності) (п. 17.1.8.2).

13 травня 2015 року ОСОБА_4, керуючи вищевказаним транспортним засобом під час початку руху не врахувала дорожньої обстановки та не обрала безпечну дистанцію і допустила зіткнення із транспортним засобом, що зупинився попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали пошкодження.

Страховик був своєчасно повідомлений позивачем про настання страхового випадку.

Відповідно до п. 11.5.3 договору страхування позивач скористався правом вибору станції технічного обслуговування та передала пошкоджений автомобіль для відновлювального ремонту до Товариства з обмеженою відповідальністю «КИТ-Т» (далі - ТОВ «КИТ-Т»).

Згідно із рахунком від 21 травня 2015 року та актом виконаних робіт ТОВ «КИТ-Т» від 10 червня 2015 року, вартість цього ремонту становила 68 948 грн 83 коп.

03 червня 2015 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» був складений страховий акт № 97, за яким сума страховоговідшкодування була встановлена в розмірі 42 065 грн 68 коп. Дана сума 08 червня 2015 року була сплачена відповідачем ТОВ «Кит-Т».

Згідно із квитанцією до прибуткового касового ордеру від 01 червня2015 року № 1884 позивачем було доплачено за проведений ремонт власні кошти у розмірі 26 883 грн 15 коп.

Розрахунок суми страхового відшкодування був здійсненний відповідачем відповідно до пунктів 23.3-23.4 укладеного сторонами договору за схемою: СВ=РМЗ*КП-Ф-СВВО+ЗВ-НП (СВ - страхове відшкодування, РМЗ - розмір матеріального збитку - 68 948 грн 83 коп., КП - коефіцієнт недострахування (пропорційності) - 0,6101, Ф - франшиза - 0 грн, СВВО - страхові виплати, отримані від третіх осіб - 0 грн, ЗВ - розмір документально підтверджених застрахованих виплат, передбачених п. 11.8 договору, тобто, зазначених у п. 17.1.5 договору - 0 грн., НП - несплачені страхові платежі - 0 грн).

Розмір страхового відшкодування склав: 42 065 грн 68 коп. (68 948 грн 83 коп.*0,6101).

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко В.С. Висоцька І.М. Фаловська