АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/6916/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/610/К/16 ОСОБА_1
Категорія - 5 (І) Доповідач Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

09 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар: Петренко К.І.,

за участі: позивача - ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 15 січня 2016 року про відмову в ухваленні додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - Сьома Державна Криворізька нотаріальна контора м. Кривого Рогу, Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання права власності на обовязкову частку у спадщині, визнання права власності на спадкове майно, та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання недійсним договору дарування, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - Сьома Державна Криворізька нотаріальна контора м. Кривого Рогу, Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання права власності на обовязкову частку у спадщині, визнання права власності на спадкове майно, та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання недійсним договору дарування задоволено частково.

Визнано частково недійсними свідоцтво про право на спадщину № 2-1612, свідоцтво про право на спадщину № 2-1614, видані 16.07.2009 року державним нотаріусом Шостої Криворізької нотаріальної контори на імя ОСОБА_4.

Визнано частково недійсним договір дарування від 03.10.2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 1/2 частини житлового будинку А-1 з господарчими спорудами по вул. Кубанській в м.Кривому Розі, що складає квартиру № 2, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 за номером 1025.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 13.08.2008 року на 1/ 16 частину житлового будинку А-1, загальною площею 144, 7 кв.м., житловою площею 87, 5 кв.м. за адресою вул. Кубанська будинок № 1 м.Кривого Рогу, що складає 1/ 8 частини квартири АДРЕСА_1 загальною площею 78, кв.м., житловою площею 57, 3 кв.м. з господарчими спорудами: 1/ 8 частини літньої кухні "В", 1/8 частини сараю «Г», 1/8 частини погребу "Д", 1/8 частини вбиральні "Ж".

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 13.08.2008 року на 1/ 8 частину цінних іменних паперів вартістю 1,31 грн. на імя ОСОБА_7, які вкладені у Відкрите акціонерне товариство "Завод Континент" м.Зеленодольск, вул. Енергетична, 19 та на 1/ 8 частину банківських вкладів, які знаходяться на рахунках № 915511263, 5702 Філії Саксаганського відділення № НОМЕР_1 "Державний ощадний банк України" в ТВБВ 8366/ 073, що буде становити 240,19 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 січня 2016 року, вищевказане рішення суду доповнено наступним абзацом:

"Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі по 1 050 грн з кожної".

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просив суд зазначити конкретні частини, в яких визнано частково недійсним свідоцтва про право на спадщину № 2-1612 та № 2- 1614, що видані 16 липня 2009 року на ім"я ОСОБА_4, та зазначити конкретну частину в якій визнано частково недійсним договір дарування від 03 жовтня 2014 року ОСОБА_4 1/2 частини житлового будинку А-1 з господарчими спорудами по вул. Кубанській, 1, в м. Кривому Розі ОСОБА_5, а також доповнити резолютивну частину рішення абзацом із зазначенням точних характеристик будинку з господарськими спорудами, на які визнано за позивачем ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на 1/16 частину житлового будинку та 1/8 частину квартири АДРЕСА_2 із зазначенням площі власне квартири та та господарських прибудов.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали, якою задовольнити подану ним заяву про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції положень п.1ч.1, ч.2 ст. 220 ЦПК України та наявність обєктивних підстав для ухвалення додаткового рішення у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його ухвалення, враховуючи те, що позивач по суті просить суд змінити рішення суду від 22 грудня 2015 року по цивільній справі № 214/6916/14-ц, яке набрало законної сили.

Колегія суддів, погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За правилами ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи із власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1)стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;2)суд, вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;3)суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 цього Кодексу; 4)судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналогічне розяснення міститься й в п. 20 Постанови Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009р. «Про судове рішення у цивільній справі», у якому розяснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України.; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи дану норму, колегія суддів зазначає, що вона передбачає право, а не обовязок суду по ухваленню додаткового рішення, при наявності відповідних підстав передбачених у пунктах 1-4 ч. 1 цієї статті.

У заяві про ухвалення додаткового рішення, ОСОБА_2 зазначив, що зміст резолютивної частини рішення не відповідає прохальній частині позовної заяви. Так, суд першої інстанції, не зазначив конкретні частини в яких визнано недійсним частково свідоцтво про право на спадщину № 2-1612 та № 2- 1614, що видані 16 липня 2009 року на імя ОСОБА_4, та не зазначив конкретну частину в якій визнано недійсним частково договір дарування від 03 жовтня 2014 року ОСОБА_4 1/2 частини житлового будинку А-1 з господарчими спорудами по вул. Кубанській, 1, в м. Кривому Розі ОСОБА_5. Крім того вказав, що окрім зазначеного необхідно доповнити резолютивну частину рішення абзацом із зазначенням точних характеристик будинку з господарськими спорудами, на які визнано за позивачем ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на 1/16 частину житлового будинку та 1/8 частину квартири АДРЕСА_2 із зазначенням площі власне квартири та господарських прибудов.

Дослідивши рішення Саксаганського районного суду м. кривого Рогу від 22 грудня 2015 року, колегія суддів встановила, що воно постановлено з дотриманням норм процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, так судом визначено спадкове майно, яке входить до спадкової маси, та ухвалене рішення щодо кожної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення.

Та обставина, що судом не зазначено, на думку позивача, конкретні частини, в яких визнано недійсним частково свідоцтво про право на спадщину № 2-1612 та № 2- 1614 та не зазначено точних характеристик будинку з господарськими спорудами, на які визнано за позивачем ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом, не може свідчити про наявність умов передбачених у пунктах 1 і 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення в справі.

Колегія судді вважає, що незайвим буде зазначити і те, що якщо на думку позивача суд першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосував норму матеріального права, це є підставою для його подальшого оскарження в апеляційному порядку повністю або частково, у звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, однак, при цьому, не являється умовою для ухвалення додаткового рішення в справі.

Таким чином, наведені апелянтом обґрунтування для скасування ухвали про відмову в задоволенні заяви стосовно ухвалення додаткового рішення не знайшли свого підтвердження та суперечать вищевказаному, а тому вимоги апеляційної скарги слід відхилити, залишивши без змін ухвалу суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,-УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 15 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий : Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_8