Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №334/5650/15 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/3489/16 Мусієнко Н.М.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

Краснокутської О.М.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - Бордуна Олексія Ігоровича на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маринець Оксана Сергіївна, про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до ТОВ «Порше Мобіліті», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маринець О.С., про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 01.07.2013 року між нею та ТОВ «Порше мобіліті» був укладений кредитний договір № 50009518, за умовами якого вона отримала кредит в розмірі 182 152 грн. 98 коп. суми додаткового кредиту в розмірі 59 681 грн. 50 коп. із застосуванням процентної ставки в розмірі 9,90% річних, на строк 60 місяців.

04.07.2013р. між ними був укладений договір застави автотранспортного засобу №50009518, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Балтакса І.В. який було зареєстровано в реєстрі за №1095, відповідно до умов якого вона передала в заставу автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_1.

27.04.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. на підставі ст.87 Закону України «Про нотаріат» було вчинено виконавчий напис № 440, яким пропонується звернути стягнення на транспортний засіб: марка - VOLKSWAGEN, модель - GOLF, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 для задоволення вимог ТОВ «Порше Мобіліті» по кредитному договору № 50009518.

Вказаний напис вважає незаконним, оскільки він вчений з грубими порушеннями ЗУ «Про нотаріат».

Посилаючись на зазначені обставини просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №440 від 27.04.2015 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. про звернення стягнення на автомобіль VOLKSWAGEN, модель - GOLF, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_7 для задоволення вимог ТОВ «Порше Мобіліті».

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2016 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню - виконавчий напис №440 від 27.04.2015р. вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець Оксаною Сергіївною про звернення стягнення на автомобіль VOLKSWAGEN, модель - GOLF, державний номер НОМЕР_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 за кредитним договором №50009518 від 01.07.2013 року.

У апеляційній скарзі представник ТОВ «Порше Мобіліті» - Бордун О.І. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 01.07.2013р. між ТОВ «Порше мобіліті» та ОСОБА_8 був укладений кредитний договір №50009518, за умовами якого ОСОБА_4 позичальник, отримала кредит в розмірі суми кредиту: 182152,98 грн. суми додаткового кредиту в розмірі 59 681,50гри. із застосуванням процентної ставки в розмірі 9,90% річних, на строк 60 місяців. 04.07.2013р. між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено договір застави автотранспортного засобу №50009518, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Балтакса І.В. який було зареєстровано в реєстрі за №1095.

Згідно ст.1.1. 1.3 договору застави, заставодавець, з метою забезпечення виконання кредитного договору №50009518 від 01.07.2013р., укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 передає в заставу автомобіль з наступними характеристиками: модель: VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер: НОМЕР_2, який є власністю заставодавця.

27.04.2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. на підставі ст.87 Закону України «Про нотаріат», було вчинено виконавчий напис №440, яким пропонується звернути стягнення на транспортний засіб: марка - VOLKSWAGEN, модель - GOLF, державний номер НОМЕР_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 для задоволення вимог ТОВ «Порше Мобіліті».

Нотаріусом спірний виконавчий напис було здійснено на підставі наступних документів: заява про вчинення виконавчого напису, договір застави транспортного засобу на 6-ти арк., акт звіряння станом на 16.04.2015р., вимога щодо дострокового повернення кредиту, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак, судом першої інстанції встановлено, що стягуючи заборгованість в безспірному порядку нотаріус не витребувала кредитний договір на підставі якого було задоволено вимоги відповідача, внаслідок чого було неможливо перевірити безспірність заборгованості позивачки, зокрема виходячи з наступних обставин виконання ТОВ «Порше мобіліті» договірних зобов'язань, щодо надання ОСОБА_4 кредиту та додаткового кредиту в порядку встановленому кредитним договором, наявність чи відсутність обов'язку ОСОБА_9 сплачувати щомісячні платежі та їх складові, розмір, або порядок визначення, наявність/відсутність штрафних санкцій за порушення договірних зобов'язань., їх розмір або порядок їх визначення.

Також відповідач зобов'язався надати додатковий кредит у розмірі 73 807,15 грн. для оплати страхових платежів згідно з договором страхування шляхом перерахування страхових премій рівними щомісячними платежами на рахунок страхової компанії. З огляду на наведені умови безспірність заборгованості за додатковим кредитом мала б бути підтверджена укладеним договором страхування та платіжними дорученнями про перерахування відповідачем страхових премій на рахунок страхової компаній у розмірі та в порядку визначеному договором страхування з відміткою банківської установи про їх виконання не надано. Відсутність наведених документів свідчить, що нотаріусом факт виконання зобов'язання відповідачем з надання додаткового кредиту не перевірявся, отже не перевірялась безспірність заборгованості позивачки і за додатковим кредитом.

Копія Акту звіряння розрахунків станом на 16.04.2015р. не підписана позивачем є одностороннім розрахунком відповідача, який не відповідає вимогам встановленим ст.9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до зазначеного акту заборгованість позивачки по сумі кредиту становила 348841,56грн., відповідно до оспорюваного виконавчого напису - 363893,74грн., у вимозі від 04.02.2015р. та ж сама заборгованість становить - 336376,51грн., а у Акті звіряння від 09.02.2015р. - 133853,24 грн., як встановлено в п.3.1. Договору застави на підставі якого було вчинено спірний виконавчий напис заставодержатель видає заставодавцю кредит за Кредитним договором у сумі 182152,98грн., а заставодавець зобов'язується своєчасно повернути кредит Заставодержателю.

Таким чином, з наявних у нотаріуса документів вбачається заборгованість по сумі кредиту в розмірах - 182152,98грн. (Договір застави) з яких було сплачено 112150,99грн.(Акт від. 16.04.2015р.), 336376,51грн. (Вимога від 04.02.2015р.), 348841,56грн. (Акт від. 16.04.2015р.)

Нотаріусом стягнуто 363893,74грн. Заборгованість у розмірі еквівалентному 16408,61 доларів США жодним з наявних у нотаріуса документів не підтверджується, як і курс долару США, який було застосовано Відповідачем при розрахунку.

Копія вимоги від 04.0.2015р. підписана, як зазначено на відповідному штампі, представником за дорученням ОСОБА_10 Нотаріусом право громадянина ОСОБА_10 діяти від імені ТОВ «Порше Мобіліті» не перевірялись, обсяг повноважень не з'ясовувався, за наведених обставин право зазначеної особи звертатись з вимогою про дострокове повернення кредиту, а отже і заборгованість, яка мала виникнути внаслідок такої вимоги є спірними.

Статтею 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено порядок повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання.

Так, якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання.

Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір невиконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Таким чином, правильно зазначив у судовому рішенні, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження є можливим лише за умови надсилання повідомлення і реєстрації відомостей у Державному реєстрі обтяжень після сплину 30 денного строку з моменту реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження. Не зважаючи на імперативні приписи наведеної норми нотаріус не перевірив виконання відповідачем необхідних для звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження умов.

Повідомлення про вручення поштового відправлення підтверджується тим, що по-перше, поштове відправлення було надіслано лише на одну з адрес які були зазначені в Договорі застави транспортного засобу, що є порушенням п.7.3 цього договору, відповідно до якого будь-які повідомлення та вимоги повинні бути надіслані на адресу, вказану в цьому договорі.

В договорі застави транспортного засобу вказані дві адреси позивача (АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2).

Зазначене поштове відправлення відділенням поштового зв'язку не вручалось, про що свідчить підстава його повернення - за закінченням строку зберігання.

Крім того, не є належним щодо підтвердження факту надсилання саме вимоги про дострокове повернення кредиту від 04.02.2015р., враховуючи те, що цим же періодом датується рахунки-фактури №00241285 від 02.02.2015, №00239606 від 03.02.2015р., №00239997 від 04.02.2015р. посилання на які є в Акті станом на 16.04.2015р (був наявний у нотаріуса) та додані відповідачем до заперечень на позов у цій справі, також відповідачем в обґрунтування заперечень також було надано Лист (3) щодо сплати заборгованості від 04.02.2015р., а в самому повідомленні відсутня дата надсилання поштового відправлення. Відповідно до п.1.4.3 Загальних умов кредитування відповідач зобов'язався до 10 числа кожного місяця надсилати позивачу рахунки. З огляду на відсутність опису вкладень у поштове відправлення зміст відповідного відправлення встановити неможливо і стверджувати, що відповідачем на адресу позивача була надіслана саме вимога від 04.02.2015р. а не рахунки-фактури чи інша кореспонденція відсутні жодні підстави, а доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Перевіряючи безспірності стягнених сум: 32097,64грн. - несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума кредиту). 11 957,26 грн. - штрафні санкції за вимогами, щодо сплати кредиту. 36430,60 грн. - штраф за порушення термінів повернення кредиту, суд встановив, що у наявному у нотаріуса Договорі застави транспортного засобу не встановлюються зобов'язання, щодо сплати чергових платежів та не передбачено застосування штрафних санкцій у наведеному розмірі безспірність стягнення наведених сум не була підтверджена жодним документом, а заборгованість за цими сумами визначена виключно у документах складених відповідачем, так 3633,74 грн. - дострокове повернення невиплаченої суми кредиту (відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді Агріколь Банк» станом на 16.04.2015р.) з наявних у нотаріуса документів вбачається різний розмір заборгованості, а за умови відсутності розрахунку заборгованості в еквіваленті доларів США, документів що підтверджують застосований відповідачем при розрахунку курс долара США до гривні перевірити безспірність цієї суми не вбачається можливим.

При цьому в жодному з наведених документів не міститься посилання на факт надання кредиту у визначеному договором розмірі. З огляду на наведене зазначена сума до стягнення має спірний характер, 258,27 грн. - штрафні санкції відповідно до ст.8.3. Договору.

Таким чином колегія погоджується з висновком суду про те, що нотаріус взагалі не перевіряв обґрунтованість стягнення зазначеної суми. 4500,00грн. - витрати понесені Компанією з метою повернення простроченої заборгованості. Зазначена сума не підтверджена документально, на підставі яких нотаріусом було вчинено спірний виконавчий напис. До того ж наведені витрати за своєю правовою природою є збитками.

З огляду на положення кредитного договору з метою встановлення безспірного характеру, нотаріусу повинно було надати: Кредитний договір разом з Графіком погашення кредиту та Загальними умовами кредитування, які становлять його невід'ємну частину; договір страхування, який є підставою для надання Додаткового кредиту, платіжні доручення з відміткою банку про їх виконання на підтвердження виконання зобов'язань Відповідачем щодо надання Кредиту та Додаткового кредиту Позивачу, документи на підтвердження обмінного курсу на момент виставлення рахунків (п.1.3.1 Загальних умов кредитування), докази направлення відповідачем на адресу позивачки вимог (п. 8.3. Загальних умов кредитування), докази надсилання позивачці вимоги, щодо дострокового погашення кредиту (опис вкладень у поштове відправлення), документ на підтвердження повноважень особи, яка підписала вимогу про дострокове повернення кредиту на вчинення юридично значимих дій від імені Відповідача, документ, що підтверджує факт реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, документи на підтвердження сплати позивачкою грошових коштів за кредитним договором (виписки банку або прибуткові касові ордери). Тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - Бордуна Олексія Ігоровича відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: