Справа № 185/4348/15-ц
Провадження № 2/185/52/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2016 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М. М.,

за участю cекретаря судового засідання Волошиної К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщені суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ним та відповідачем ОСОБА_2, як позичальником був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 114963,20 доларів США на умовах, встановлених договором. 30 травня 2012 року між позивачем та позичальником було укладено Додаткову угоду до кредитного договорі, відповідно до якого сторони домовились щодо заміни валюти зобов'язання та виклали кредитний договір в новій редакції. Так, відповідно до п.1.1. додаткової угоди банк надав позичальнику кредит у сумі 948912,04 грн. З метою забезпечення виконання зобовязань за договором, між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед банком за невиконання боржником своїх зобовязань у тому ж обсязі, що і боржник. Позичальник повинен був щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитним договором шляхом внесення щомісячного платежу. Відповідач ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, в звязку з чим, за нею виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками , пені за прострочення платежів та штрафів. У звязку з зазначеним, позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 1034848,31 грн., та судові витрати, понесені ним при зверненні до суду.

У судове засідання представник позивача не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у позові відмовити у зв'язку з тим, що позивач в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку за кредитним договором з порушенням умов кредитного договору.

Судом встановлено, що 06 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком Надра, з однієї сторони, та відповідачем ОСОБА_2, як позичальником, з другої сторони, був укладений кредитний договір №810424/ФЛ, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 114963,20 доларів США зі сплатою 13,59% річних за весь час користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 05 квітня 2019 року. Позичальник взяв на себе зобовязання щомісяця здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу у розмірі 1711,40 Доларів США /а.с. 8-10/.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 06 червня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед банком за невиконання боржником своїх зобовязань у тому ж обсязі, що і боржник /а.с. 16/.

Банк зобовязання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику обумовлену договором суму кредитних коштів /а.с. 45/.

30 травня 2012 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №810424/ФЛ, відповідно до якої змінено валюту зобов'язання та Кредитний договір викладено у новій редакції. Так, кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 948912,04 грн. зі сплатою 16% річних, та починаючи з 30 травня 2012 встановлено змінювану процентну ставку з щорічним переглядом, яка розраховується за формулою, визначеною договором. Згідно додатку №1 до додаткової угоди щомісячну суму мінімального необхідного платежу позичальнику встановлено у розмірі 19000 грн. щомісячно /а.с.64/.

У зв'язку зі зміною умов кредитного договору, 30 травня 2012 року банком з поручителем ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до договору поруки /а.с.18/.

В порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконував, допустив прострочення повернення кредиту та відсотків.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК).

Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з розрахунку позивача, починаючи червня 2013 року при нарахуванні заборгованості за відсотками за користування кредитом, використовувалася відсоткова ставка на рівні 22,17% річних.

Як передбачено п.1.1. додаткової угоди, про встановлений розмір змінюваної процентної ставки, новий графік платежів Банк письмово повідомляє цінним листом з повідомленням про вручення Позичальника, поручителям не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься змінювана процентна ставка. Моментом набрання сили змінюваної процентної ставки вважається шістнадцятий календарний день після дати відправлення таких повідомлень Позичальнику, поручителю.

Будь яких доказів того, що банк письмово повідомив позичальника та поручителя про розмір змінюваної процентної ставки, суду не надано. Ухвалою суду позивача було зобов'язано надати суду такі відомості, проте ухвалу суду позивачем не виконано. Судові засідання неодноразово відкладалися, зокрема, і у зв'язку з наданням представнику позивача можливості надати витребувані судом відомості, проте згідно письмових пояснень представника позивача, у банка відсутні документи, які підтверджують факт письмового повідомлення позичальника та поручителя про розмір змінюваної процентної ставки.

Згідно зі ст. ст. 11, 58 - 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що позивачем не доведено факт письмового повідомлення позичальника та поручителя про розмір змінюваної процентної ставки з 16% річних на 21,17% річних та те, що відповідачі заперечують факт їх повідомлення про зміну відсоткової ставки, нова процентна ставка не може вважатися такою, що набрала сили з огляду на умови п.1.1 Додаткової угоди і при визначенні розміру заборгованості за відсотками слід використовувати процентну ставку у розмірі 16% річних.

Згідно розрахунку, заборгованість за відсотками, виходячи з 16% річних станом на 05 січня 2015 року становить 108711,37 грн. (а.с. 123-124)

У відповідності до ст.ст. 553,554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, заборгованість за кредитним договором у сумі 797727,57 грн. та за відсотками у сумі 108711,37 грн., підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині стягнення штрафу та пені суд виходить з наступного.

За ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання.

У судовому засіданні встановлено і не заперечувалося сторонами, що позичальник не виконував належним чином зобов'язань за кредитним договором, порушив строки сплати щомісячних платежів.

У зв'язку порушенням позичальником строку виконання грошового зобов'язання позивач набув право вимагати сплатити неустойку у вигляді пені, яка станом на 05 січня 2015 року становить 19607,62 грн.

Верховний Суд України 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15 висловив правову позицію, яка за ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів, де вказав, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Позовна заява та додані до неї документи не містять відомостей про те, що крім порушення строків виконання грошового зобов'язання, позичальником було допущено інші порушення умов кредитного договору, отже і пеню, і штраф позивачем нараховано саме за порушення строків платежів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів штрафу не ґрунтуються на вимогах закону, тому в цій частині вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на час звернення з позовом до суду, позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду , тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,88,174, 212-215,224-226 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" заборгованість за кредитним договором №810424/ФЛ від 06 червня 2008 року, яка утворилася станом на 05 січня 2015 року у сумі 926 046 (девятсот двадцять шість тисяч сорок шість) грн. 56 коп., яка складається з наступного: 797727,57 грн. заборгованість за кредитом, 108711,37 грн. заборгованість по сплаті відсотків, 19607,62 грн. пеня за прострочення сплати кредиту.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 1827 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 19 серпня 2016 року.

Суддя: ОСОБА_5