АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі

головуючого судді Музичко С.Г.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Зазначає, що судом не було належним чином перевірено обставину видачі позивачу коштів, оскільки в кредитному договорі зазначено лише про те, що банк відкрив позичковий рахунок без зазначення інших умов, що свідчить про те, що ніякого рахунку банк не відкривав. Банком не було надано доказів, щодо видачі позивачу коштів в іноземній валюти в каси банку, дана обставина судом не була перевірена.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити, з підстав наведених в ній.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 просила зобов'язати АТ «Банк «Фінанси та кредит» здійснити перерахунок всіх платежів та банківських операцій, що були проведені між сторонами за кредитним договором та перевести в національну валюту України - гривню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не доведено заявлені вимоги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно до ст. 626 ЦК України договір є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини, вона проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору.

Відповідно до ст. 192 ЦК України платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 524 цього Кодексу зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно зі ст. 533 цього ж Кодексу грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 квітня 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 16-244/08-А за умовами якого Банк надає Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитні ресурси в сумі 21 810,00 доларів США з оплатою за процентними ставками, встановленими п.4.1.цього Договору, на строк до 03.04.2015р.

Відповідно до п.2.2. Кредитного договору для надання Кредитних ресурсів та обліку залишку заборгованості за наданими кредитними ресурсами Банк відкриває Позичальнику Позичковий рахунок № 2203.6.001840/2203.7.0.107741.01.

Кредитні ресурси отримані Позичальником за цим Договором використовуються за цільовим призначенням (п.2.3. Кредитного договору).

Пунктом 3.1. Кредитного договору передбачено, що видача кредитних ресурсів за цим Договором проводиться на підставі письмової заяви Позичальника, за погодженням з Банком.

На підставі заяви на видачу готівки № 04 від 04.04.2008 року ОСОБА_4 у відповідності до умов Кредитного договору було видано кредитні кошти в сумі 21 810,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 110 140,50 грн. (а.с.57).

Отримавши кредитні кошти, позивач здійснила банківський переказ на користь ТОВ «АІС-Сітроен-Центр» в сумі 111 140,00 грн в рахунок оплати автомобіля Citroen C4, 2007 року випуску, який був отриманий ОСОБА_2 07.04.2008р., що підтверджується накладною № 155 від 07.04.2008р. (а.с.8). Факт прийому грошових коштів від Позивача в сумі 111 140,00 грн. для подальшого переказу вказаних коштів на рахунок Продавця автомобіля підтверджується квитанцією № 36 від 04.04.2008р. (а.с.9).

Визначення в договорі еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті відповідає вимогам ст. 533 ЦК України, при цьому сплата за таким зобов'язанням, у тому числі і процентів за користування кредитними коштами має здійснюватися в гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату оплати.

Позивачкем на власник розсуд обрано кредитодавця та добровільно підписано кредитний договір, який містить всі умови, пов'язані з спірним кредитним договором. До вказаного кредитного договору було укладено графік погашення кредиту.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач звернулась до суду із позовом 17.03.2016 року, про порушення свого права позивач дізналась з часу отримання копії позову про стягнення коштів в іноземній валюті, а саме 04 липня 2015 року. Оскільки правовідносини за вказаним договором тривають, посилання суду на сплив строку позовної давності є помилковим.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно встановив обставини справи на основі об'єктивної оцінки доказів, наданих сторонами та правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді