АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1036/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Кіхтенко Н. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівБондаренка С. І. , Храпка В. Д.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, посилаючись на те, що ОСОБА_6 є його дочкою, на користь якої він за рішеннями судів сплачував аліменти.

20 квітня 2015 року позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності на строк до 01.05.2016 року. У даний час він позбавлений можливості забезпечити своє гідне існування у зв'язку з відсутністю заробітку, мізерною державною допомогою, необхідністю постійного лікування та проходження курсу реабілітації інваліда. Державна соціальна допомога, як інваліду ІІ групи складає 949 грн.

ОСОБА_8 вказав, що потребує матеріальної допомоги, оскільки немає інших доходів для існування та крім того на даний час проживає зі своєю новою сім'єю в найманому будинку, земельної ділянки та підсобного господарства немає.

На підставі викладеного просив суд стягнути з ОСОБА_6 на його користь аліменти на утримання непрацездатного батька в твердій грошовій сумі 500 грн., щомісячно, з моменту пред'явлення позову та до 01.05.2016 року.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 аліменти в розмірі по 250 грн. щомісячно. Стягнення аліментів розпочати з часу звернення позивача до суду, тобто з 09.11.2015 року і стягувати до 01.05.2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним дослідженням обставин справи, а тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначене рішення не відповідає вказаним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 949655, позивач є інвалідом ІІ групи загального захворювання і інвалідність встановлена до 01.05.2016 року, з висновком про умови праці: працепристосування.

Довідкою Корсунь-Шевченківської ЦРЛ підтверджується, що позивач з грудня 2014 року по жовтень 2015 року переніс чотири інсульти, у зв'язку з чим чотири рази проходив курс стаціонарного лікування та потребує систематичного амбулаторного лікування. Крім того, у зв'язку з такою хворобою позивач потребує щорічно, двічі на рік, проходження стаціонарного курсу лікування і для такого потрібні ліки.

Відповідно до Довідки про отримання (неотримання) допомоги, позивач перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення та йому відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» з 20.04.2015 року по 30.04.2016 року призначено допомогу, як інваліду загального захворювання ІІ групи в розмірі 949 грн.

Згідно зі ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатним, в розумінні ч. 3 ст. 75 СК України, вважається той з батьків, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

Разом з тим відповідачка, не погодившись з вимогами позивача, вказала, що він ухилявся від сплати аліментів на неї та не виконував належним чином батьківських обов'язків, коли вона була неповнолітньою. Відмовився надавати допомогу і при її навчанні, що змусило відповідачку звернутись до суду про стягнення аліментів на навчання.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Крім того, статті 180, 199 СК України зобов'язують батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в разі продовження навчання та потреби у матеріальній допомозі - до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільненні судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК).

Як вбачається з матеріалів справи постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.03.1997 року з ОСОБА_8 стягнуто на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання дітей : сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ? частини встановленого офіційного мінімуму, починаючи з 03.03.1997 року до повноліття дітей.

Численні листи органів ДВС ( а.с. 60 - 68) підтверджують постійну заборгованість ОСОБА_8 у сплаті аліментів на дітей на протязі всього часу їх стягнення.

02 листопада 2012 року позивач попереджався державним виконавцем про кримінальну відповідальність за статтею 164 КК України.

Як видно з ухвали апеляційного суду Черкаської області від 21 липня 2014 року розмір заборгованості по аліментам, які стягувались з позивача на користь ОСОБА_9 складає 7 519 грн. 03 коп.

Вказана заборгованість позивача розрахована за період з 01 жовтня 2007 року по 23 листопада 2013 року. При цьому з відповіді Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 13.11.2013 року № 3279 17-038, ФОП ОСОБА_8 знаходився на податковому обліку в Корсунь-Шевченківській ОДПІ з 19.04.2006 року. Відповідно до поданих до податкової інспекції звітів суб'єкта підприємницької діяльності, податкових декларацій платника єдиного податку та податкової декларації про майновий стан і доходи, обсяги виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) та суму доходів становили: в 2006 році - 16 351 грн., в 2007 році - 49 220 грн., в 2008 році - 7 363 грн., в 2009 році - 23 000 грн., в 2010 році - 11 500 грн., в 2011 році - 11 191 грн., в 2012 році - 10 120 грн., в 2013 році - відсутні.

Отже, будучи приватним підприємцем та отримуючи значні доходи, у позивача була можливість сплачувати вчасно та в повному обсязі аліменти на утримання доньки.

Приведені вище доводи, а також відсутність доказів про піклування батька про свою дочку, дають колегії суддів підстави прийти до висновку, що позивач ухилявся від виконання покладених на нього обов'язків.

У зв'язку з цим суд апеляційної інстанції до даних правовідносин застосовує статтю 204 СК України, вважаючи таке рішення законним і справедливим.

Крім того, в наданій позивачем довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії №949655 серія 10ААВ позивач не позбавлений можливості працювати, так як даною довідкою встановлено працепристосування. Відтак протипоказано лише водійські професії, а тому позивач може працювати в звичайних або спеціально створених умовах з повною чи неповною тривалістю робочого часу.

Таким чином, у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального права рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_12 - ОСОБА_7 - задовольнити.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12 березня 2016 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :