Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2100/15-ц

02 вересня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого- судді Вінтоняк М.Б.

секретаря Скоблей О.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася з позовом в суд до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що з 28 листопада 1998 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 09 серпня 2013 року. У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з нею.

Під час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти для їхньої сім*ї придбали двохкімнатну квартиру загальною площею 44,2 м.кв. №79 в жилому будинку № 16 на даний час №1 по вул..Ломоносова на даний час ОСОБА_7 в м.Надвірна Івано-Франківської області . Що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.03.2003 року, посвідченим приватним нотаріусом Надвірнянського РНО ОСОБА_8

Право власності на дану квартиру зареєстровано 16.04.2003 року Івано-Франківським ОБТІ за відповідачем.

Відповідно до звіту №15/03/09 від 16.09.2015 року СПД ОСОБА_9 ринкова вартість спірної квартири становить 255318,20 грн.

Просить визнати двохкімнатну квартиру загальною площею 44.2 кв.м. №79 , будинку №1 , по вул. Солдак Ю. в м. Надвірна Івано-Франківської області вартістю 255318,20 грн. спільною сумісною власністю позивача і відповідача.

А враховуючи те,що дана квартира не підлягає розподілу в натурі , на отримання грошової компенсації за належну їй частку у праві спільної сумісної власності не згідна , іншого житла у неї та їхніх неповнолітніх дітей немає , просить визнати за нею і відповідачем за кожним із них право власності на ? частину двохкімнатної квартири загальною площею 44.2 кв.м. №79 , будинку №1 , по вул. Солдак Ю. в м. Надвірна Івано-Франківської області вартістю 127659,10 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову посилаючись на те ,що сторони перебуваючи у шлюбі придбали дві квартири, а саме спірну квартиру АДРЕСА_1 Ю. в м.Надвірна і трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2. Івано-Франківської області.

Позивач разом з дітьми проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, яка на даний час належить матері позивачки ОСОБА_10

Іншого житла у відповідача немає.

А тому заперечує проти задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін ,дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.60 ЦПК України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна особа зобов*язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст..22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу,є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння,користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства,доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітну.

Судом встановлено , що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 1998 року і який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду від 09.08.2013 року.

У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з позивачкою.

Перебуваючи у шлюбі , сторони придбали за спільні кошти двох кімнатну квартиру загальною площею 44,2 м.кв. №79 в жилому будинку № 16 на даний час №1 по вул..Ломоносова на даний час ОСОБА_7 в м.Надвірна Івано-Франківської області . Що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.03.2003 року, посвідченим приватним нотаріусом Надвірнянського РНО ОСОБА_8

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності на дану квартиру зареєстровано 16.04.2003 року Івано-Франківським ОБТІ за відповідачем.

Відповідно до звіту №15/03/09 від 16.09.2015 року СПД ОСОБА_9 ринкова вартість спірної квартири становить 255318,20 грн.

Враховуючи наведене суд вважає , що двох кімнатна квартира загальною площею 44,2 м.кв. №79 в жилому будинку № 16 на даний час №1 по вул..Ломоносова на даний час ОСОБА_7 в м.Надвірна Івано-Франківської області нажита подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України).

Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України.

Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно із частиною пятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов'язань перед іншою.

У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України розяснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, пятої статті 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною пятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року №6-2811цс15.

В судовому засіданні встановлено ,що між сторонами не існувало ні договору про розподіл майна, ні шлюбного контракту, тому суд вважає , що майно, яке є предметом цього спору належить сторонам в рівних частках - кожному по 1/2 частині.

Враховуючи інтереси неповнолітніх дітей , які проживають разом з позивачем та відсутність у них іншого житла , відсутність згоди позивача на присудження судом грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно, суд вважає ,що за позивачем і відповідачем слід визнати право власності на1/2 частину квартири за адресою: м. Надвірна, вул..Солдак Ю.АДРЕСА_3 вартістю 127659,10 грн. за кожним.

Доводи представника відповідача , що спільним сумісним майном подружжя є трьохкімнатна квартира АДРЕСА_4 в якій зареєстрована позивач з двома неповнолітніми дітьми ,а тому спірна квартира не підлягає поділу суд вважає безпідставними , оскільки в судовому засіданні встановлено ,що право власності на дану квартиру зареєстровано за ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 06.08.2013 року , посвідченим приватним нотаріусом Надвірнянського РНО ОСОБА_11 і відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.11.2015 року.

При таких обставинах позов підлягає до задоволення.

У відповідності із ст..88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати, пов*язані із сплатою судового збору в сумі1276,60 грн.

На підставі ст.22 КпШС України, ст..69,70,71 СК України,керуючись ст..209,213,214,215 ЦПК України ,суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задоволити повністю .

Визнати двохкімнатну квартиру загальною площею 44.2 кв.м. , №79 , будинку №1 , по вул. Солдак Ю. в м. Надвірна Івано-Франківської області вартістю 255318,20 грн.

спільною сумісною власністю ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину двохкімнатної квартири загальною площею 44.2 кв.м. №79 , будинку №1 , по вул. Солдак Ю. в м. Надвірна Івано-Франківської області вартістю 127659,10 грн.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_5 Ю. в м. Надвірна Івано-Франківської області вартістю 127659,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 1276,60 грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Вінтоняк М.Б.

Повний текст рішення виготовлено 07.09.2016 року