Номер провадження: 22-ц/785/2050/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Черевка П.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_1» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2015 року по справі за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_1» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

встановила:

У березні 2015 року позивач КП «Теплопостачання міста ОСОБА_1» звернулося до суду з зазначеним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за теплову енергію у розмірі 17107,7 грн..

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачка ОСОБА_3 мешкає у квартирі АДРЕСА_1, яка забезпечується тепловою енергією КП «Теплопостачання міста ОСОБА_1».

Оскільки відповідачка не сплачує надані їй послуги з теплопостачання, то станом на 01.03.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 17107,7 грн., яку позивач просив стягнути у судовому порядку, оскільки добровільно сплатити заборгованість відповідачка відмовляється.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Комунальне підприємство «Теплопостачання міста ОСОБА_1» подало до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_1», суд першої інстанції виходив з того, що послуги по забезпеченню квартири АДРЕСА_2 тепловою енергією в повному обсязі та належної якості не надавались, перерахунок оплати не проводився, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, позивач в розрахунок заборгованості включив суму боргу з порушенням строків позовної давності.

Однак колегія суддів повністю не може погодитися з висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2015 року зазначеним вимогам не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що ОСОБА_3 є наймачем квартири АДРЕСА_1.

Зазначений будинок належить до житлового фонду місцевих рад, знаходиться на балансі КП ЖКС «Черьомушки» та забезпечується тепловою енергією КП «Теплопостачання міста ОСОБА_1».

Як зазначив позивач, оскільки ОСОБА_3 свої зобовязання щодо сплати послуг за теплову енергію не виконує, то станом на 01.03.2015 року у неї утворилась заборгованість у сумі 17107,07 грн., яку позивач просив стягнути у судовому порядку.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі з чим колегія суддів повністю погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 68, 162 ЖК України та п. 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженого Поставою КМУ від 21.07.2005 року за № 630, мешканець зобовязаний здійснювати оплату за надану йому теплову енергію щомісячно.

Відсутність укладеного договору, на що посилається ОСОБА_3, не є підставою для звільнення споживача від оплати житлово-комунальних послуг, оскільки відсутність між сторонами договірних відносин не є підставою для звільнення відповідача від оплати житлово-комунальних послуг.

Зазначена правова позиція міститься в ухвалах Верховного Суду України від 08.04.2009 року (справа № 6-1123св09) та від 07.09.2011 року (справа № 6-56220св10).

Крім того, у листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 12/20-8-1276 від 31.08.2009 року зазначено, що відносно права підприємств житлово-комунального господарства подавати судові позови при відсутності договору слід зазначити, що чинне законодавство України передбачає різні форми договору (у тому числі усну), а споживач зобовязаний сплачувати кошти за надані послуги, оскільки, відповідно до ст. 11 ЦК України зобов'язання виникають не лише з підстав, передбачених цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до розрахунку, що був наданий позивачем до суду першої інстанції заборгованість ОСОБА_3 нарахована, починаючи з листопада 2006 року по лютий 2015 року, тобто, як правильно зазначив суд першої інстанції, без врахування строків позовної давності (а.с.5).

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Статтею 260 ЦК України передбачається, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 починаючи з листопада 2006 року є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позовна заява була подана до суду 11 березня 2015 року (а.с.2-3), ОСОБА_3 при розгляді справи була подана заява про застосування строків позовної давності (а.с.23-24), тому, враховуючи строк позовної давності, позивач має право просити стягнути з відповідача заборгованість, починаючи з березня 2012 року та по день ухвалення рішення суду першої інстанції.

Беручи до уваги розрахунок заборгованості (реєстр нарахування та оплат по абоненту) ОСОБА_3, який був наданий КП «Теплопостачання міста ОСОБА_1» (а.с.82-83), стягненню підлягає заборгованість у розмірі 5431,36 грн. (17642,19 грн. - 12210,83 грн.), тобто у межах трьох років.

Відповідно до п.п. 3,4,6 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630, послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв. Послуги повинні відповідати: з централізованого постачання холодної та гарячої води вимогам щодо якості і тиску води, температури гарячої води у точці розбору; з централізованого опалення нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку.

Згідно з п. 29 зазначених Правил споживач має право на зменшення розміру плати у разі: надання послуг у повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг.

Як вже було зазначено вище, ОСОБА_4 не сплачує комунальні послуги за теплову енергію з 2006 року, її посилання на неналежну якість наданих послуг не є підставою для звільнення від їх сплати взагалі, а може підставою для зменшення розміру плати.

Заяви ОСОБА_3 на адресу КП «ЖКС «Черьомушки» щодо проведення перерахунку за теплову енергію, які датовані 2014 та 2015 р.р., та акт-претензія мешканців кв.1-20, підїзду № 1 будинку № 5 по вул. Генерала Вишневського у м. Одесі, що датована 19.06.2015 року, не є належними та допустимими доказами щодо не надання позивачем послуг, та не може бути підставою для несплати послуг за надання теплової енергії, починаючи з 2006 року.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, що призвело до ухвалення незаконного, необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_1».

Згідно ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони, які приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що позивачем при поданні позовної заяви та апеляційної скарги був сплачений судовий збір, то колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_1» судовий збір у розмірі 510,56 грн. (243,6 грн. + 267,96 грн.).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, ст. 309 ч. 1 п. 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_1» задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2015 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_1» заборгованість у розмірі 5431,36 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_1» судовий збір у розмірі 510,56 грн..

Рішення колегії судів набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_2