Справа №587/2277/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/609/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 лютого 2016 року

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, в якому просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № CNL-D01/001/2008 від 09 січня 2008 року в розмірі 164585,23 швейцарських франків та 13415849,82 грн. пені за прострочення виконання зобов'язань, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ «ОТП Банк», який відступив йому своє право вимоги, та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № CNL-D01/001/2008 від 09 січня 2008 року, згідно з яким ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 135641,56 швейцарських франків терміном до 9 січня 2023 року зі сплатою за його користування плаваючої процентної ставки. Крім того, в забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязань, між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки №SR- D01/001/2008 від 09 січня 2008 року зі змінами та додатками.

Оскільки ОСОБА_3 не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, позивач просив стягнути з нього та з поручителя в солідарному порядку заборгованість, яка виникла станом на 28 серпня 2015 року, в загальній сумі 164585,23 швейцарських франків та 13415849,82 грн. пені, у тому числі: 135641,56 шв. франків - заборгованість за кредитом, 28943,67 шв. франків відсотки за користування кредитом і 13415849,82 грн. пеня за прострочення виконання зобовязань, що еквівалентно 17091425,11 грн. При цьому зазначав, що при розрахунку гривневого еквіваленту заборгованості використано офіційний курс НБУ станом на дату розрахунку 28.08. 2015 року, що становить 1 шв. франк = 22.332352 грн.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18 лютого 2016 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 164585 швейцарських франків 23 рапени заборгованості за кредитним договором та 4506343 гривні 60 копійок пені за прострочення виконання зобовязань за кредитним договором.

Вирішено питання щодо відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 вказує, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не було взято до уваги те, що іншим рішенням цього суду від 27 липня 2010 року по справі № 2-72/10 вже стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за цим же кредитним договором. Тому, на думку заявника, відповідно до ст. 205 ЦПК України, провадження у справі відносно відповідача ОСОБА_3 має бути закрито.

Крім того, зазначає, що договір поруки, укладений з ОСОБА_5, є фіктивним. Вважає, що позивач у даній справі, як особа, якій відступлено право вимоги, мав право звертатись до суду з вимогою про стягнення існуючого на 24 грудня 2010 року боргу і не мав права на нарахування та стягнення пені. Тому просить оскаржуване рішення скасувати, а у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вважає рішення незаконним і необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процессуального права, на основі неповно зясованих обставин, тому просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову позивачу у задоволенні позову до нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6, які підтримали доводи апеляційних скарг, представника позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_7, який заперечував проти їх задоволення, дослідивши матеріали справи №2-72/10, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а ОСОБА_5 повному задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення відповідає не у повній мірі.

Задовольняючи позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 не виконував взятих на себе зобовязань за кредитним договором, в звязку з чим, станом на 28 серпня 2015 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 164585 швейцарських франків 23 рапени та 13415849,82 грн. пені. Зменшивши розмір пені до 4506343 гривень 60 копійок, суд стягнув вказану заборгованість в солідарному порядку з відповідачів на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Утім, з такими висновками суду повністю погодитись не можна.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи та, як встановлено судом першої інстанції, між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № CNL-D01/001/2008 від 09 січня 2008 року, згідно з яким ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 135641,56 швейцарських франків терміном до 9 січня 2023 року зі сплатою за його користування плаваючої процентної ставки. Крім того, в забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязань, між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5, укладений договір поруки №SR- D01/001/2008 від 09 січня 2008 року.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконував взятих на себе кредитних зобовязань.

З матеріалів справи також вбачається, що через невиконання позичальником умов договору, ПАТ «ОТП Банк» у 2010 році вже зверталося до суду за захистом свого порушеного права.

Зокрема, рішенням Сумського районного суду Сумської області від 27 липня 2010 року у справі № 2-72/10, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором, станом на 31 серпня 2009 року, в розмірі 1257657 грн. 66 коп. (а.с. 38-39).

В рахунок погашення боргу звернуто стягнення на житловий будинок «А» загальною площею 171,0 кв. м., житловою площею 107,2 кв. м., кухню «Б», сіни «б», сарай «В», гараж «Г», погріб «п/г», сарай «Д», кухню-сарай «Е», навіс «е», альтанку «З», баню-вбиральню «Ж», терасу «И», колодязь та огорожу № 1-6; дві земельні ділянки площею 0,10 га та 0,1661 га, що розташовані за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Руднівка, вул. Зарічна, 30, та надано ПАТ «ОТП Банк» всіх прав продавця названого майна, включаючи право виготовлення дублікатів правовстановлюючих документів, технічної документації, отримання витягу з реєстру прав власності, підписання договору купівлі-продажу, отримання коштів від здійснення продажу та направлення їх на сплату заборгованості за кредитним договором.

З матеріалів цивільної справи № 2-72/10, оглянутої апеляційним судом, вбачається, що розмір заборгованості станом на 31 серпня 2009 року в загальній сумі 1257657 грн. 66 коп. складався з: 135641,56 шв. франків (1041000,82 грн.) заборгованість за кредитом, 24632,63 шв. франків (209403,84 грн.) відсотки за користування кредитом, 27285 грн. 15 коп. пеня, 325 грн. - штраф (а.с. 26).

Відповідно до вимог ст. ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, тому позичальник зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування грошима.

Судом встановлено, що 24 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до статті 1 якого, ПАТ «ОТП Банк» продало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло кредитний портфель - права вимоги до боржників (їх поручителів) щодо сплати загальної суми заборгованості боржників перед продавцем за кредитними договорами, яка включає суму основного боргу, проценти, нараховані на суму такого боргу, усі та будь-які штрафні санкції на дату набрання чинності, а також права, зазначені у статті 3.3. цього договору.

Відповідно до статті 3.3. цього договору, покупець (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») набуває усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу; а також правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій. До покупця переходить також право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за кредитними договорами з дати набрання чинності (а.с. 17-24).

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 про те, що позивач не мав права на нарахування та стягнення пені, є безпідставними.

Розмір заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором станом на 28 серпня 2015 року підтверджується наявним у справі розрахунком (а.с. 25), а розмір заборгованості станом на 31 серпня 2009 року - розрахунком у справі № 2-72/10 (а.с. 26).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 26 квітня 2016 року скасовано рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 лютого 2016 року в частині вирішення позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 160274,19 швейцарських франків, та яка складається з: 135641,56 швейцарських франків заборгованості за кредитом, 24632,63 швейцарських франків відсотків за користування кредитом, а провадження у справі в цій частині закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 та ч. 1 ст. 310 ЦПК України, оскільки спір з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 160274,19 шв. франків (135641,56 шв. фр.+ 24632,63 шв. фр.), яка утворилася станом на 31 серпня 2009 року, вже був вирішений.

ОСОБА_3 та його представником ОСОБА_4 не надано доказів сплати стягнутих за судовим рішенням сум, а також, тієї заборгованості, яка виникла після ухвалення попереднього рішення суду.

Виходячи зі змісту ст. ст. 526, 599 ЦПК України та роз'яснень, які містяться у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишилось не виконаним належним чином.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_3 умови кредитного договору виконано не було, на користь позивача з нього підлягає стягненню заборгованість по відсотках, що виникла після 31 серпня 2009 року та станом на 28 серпня 2015 року, в сумі 4311,04 шв. франків (28943,67 24632,63), що за офіційним курсом НБУ станом на 28.08.2015 року, тобто на час звернення позивача до суду з вказаним позовом, еквівалентно 96275,65 грн. (4311,01 шв. фр. х 22,332352 грн.) та пеня, нарахована за один рік до дати звернення до суду: з 28.08.2014 року до 28.08.2015 року, в розмірі 3514061, 23 грн. (96275,65 грн. х 365). Методика нарахування процентів та неустойки, застосована судом апеляційної інстанції, відповідає методиці, наведеній у розрахунку, наданому позивачем до суду першої інстанції (а.с. 25).

Оскільки розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, колегія суддів, з огляду на ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, вважає за можливе зменшити цей розмір до 96275 грн. 65 коп.

Цей висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у справі № 6-100 цс 14.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3

Ухвала Сумського районного суду Сумської області від 14 жовтня 2014 року у справі № 2-72/10 (а.с. 255) про розяснення рішення цього ж суду від 27 липня 2010 року у справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, якою розяснено, що резолютивна частина рішення передбачає виключно питання про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором і не передбачає стягнення з відповідача суми боргу, не є підставою для невиконання вказаного рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1257657 грн. 66 коп., оскільки це суперечить вимогам ст. 14 ЦПК України щодо обовязковості судових рішень.

Відносно позовних вимог до поручителя ОСОБА_5, колегія суддів вважає, що в їх задоволенні необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Зобовязання за вказаним кредитним договором забезпечено договором поруки від 09 січня 2008 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5

Відповідно до статті 3 договору поруки, у випадку невиконання боржником боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобовязань в повному обсязі чи в частині.

Поручитель зобовязується виконати зобовязання в обсязі, заявленому кредитором, протягом 3 банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора (а.с. 15).

Частиною 1 статті 553 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Порука це строкове зобовязання і незалежно від установлення строку її дії договором чи законом сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора.

За змістом ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинам (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, що визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не означають, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зобовязався перед банком повернути суму кредиту з процентами 09 січня 2023 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, разом із установленням строку дії кредитного договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

За умовами кредитного договору, боржник повинен був здійснювати чергові платежі 09 числа кожного місяця, а останній платіж мав здійснити 09 січня 2023 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів.

Останній строк виконання основного зобовязання сторони кредитного договору визначили 09 січня 2023 року. Проте, враховуючи допущені боржником порушення грошового зобовязання, банк на підставі п. 1.9 кредитного договору, скористався своїм правом щодо ініціювання дострокового виконання позичальником боргових зобовязань за кредитним договором в повному обсязі та 14 липня 2008 року направив йому письмову вимогу про сплату ним всієї суми кредиту, процентів за користування грошовими коштами, пені та штрафу протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від банка (ц/с № 2-72/10, а.с. 22).

Датою одержання ОСОБА_3 повідомлення про вимогу від банка про дострокове повернення кредиту, є 18 липня 2008 року (ц/с № 2-72/10, а.с. 24-25).

Отже, кредитор змінив строк виконання позичальником основного зобовязання з 09 січня 2023 року на 17 серпня 2008 року, тому саме з цієї дати рахується початок шестимісячного строку дії поруки.

У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання, в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом до поручителя лише 28 серпня 2015 року, порука відносно нього припинилась.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у справі № 6-436 цс 15.

Ураховуючи викладене, висновок місцевого суду щодо задоволення позову до ОСОБА_5 є помилковим, тому рішення в цій частині підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково, на 1,1% від первісно заявлених вимог (192551,30 х 100% : 17091425,11), тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, 401 грн. 94 коп. (3654 х 1,1%) компенсації судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Також, з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги на 1,1%, з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» належить стягнути на користь ОСОБА_3 442 грн. 13 коп. (4019,40 х 1,1%) компенсації судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

У звязку із задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_5 в повному обсязі, з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_5 необхідно стягнути 4019 грн. 40 коп. компенсації судового збору за розгляд справи апеляційним судом

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Змінити рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 лютого 2016 року в частині розміру стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в сумі 4311,04 швейцарських франків та 96275 гривень 65 копійок пені.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_5 відмовити.

В частині розподілу судових витрат рішення суду скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 401 грн. 94 коп. компенсації судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_3 442 грн. 13 коп. та на користь ОСОБА_5 4019 грн. 40 коп. компенсації судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді -