Справа № 357/3416/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Голуб А. В. ,

при секретарі Куца В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» третя особа державний реєстратор реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації та стягнення заборгованості по орендній платі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та посилалася на те, що 05.08.2013 року між позивачкою та Приватним орендним сільськогосподарським підприємством Сидори було укладено договір оренди землі №5, кадастровий номер :04:011:0032, загальною площею 2,8499 га для ведення товарного сільськогоспо дарського виробництва, яка розташована на території Сидорівської сільської ради Білоцер ківського району Київської області. Позивачка вказувала на те, що 22.01.2015 року договір оренди землі зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерків ського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_2 за № 188 41045 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Позивачка посилалася на те, що згідно до п.10 вказаного договору оренди землі, розмір орендної плати переглядається один раз на 2 роки за взаємною згодою сторін, що суперечить вимогам Податкового кодексу України, згідно яких розмір орендної плати на земельні ділянки встановлюється в договорі оренди, а річна сума платежу не може бути меншою 3 % нормативної грошової оцінки, тобто, розмір орендної плати повинен переглядатися щорічно. Позивачка вказувала на те, що під час укладення договору оренди землі були допущені порушення вимог ст.15 Закону України «Про оренду землі» щодо істотних умов договору оренди, а саме: щодо розміру орендної плати та її щорічної індексації. Крім вказаного, позивачкою отримано орендну плату вдвічі меншу, ніж передбачено законом, а відповідно державою отримано вдвічі менше податків. На підставі ст.ст.203, 215 ЦК України договір оренди є недійсним, оскільки його зміст суперечить актам цивільного законодавства. Позивачка просила суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 та Приватним орендним сільськогосподарським підприємством «Сидори» від 05.08.2013 року, який зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерків ського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 22.01.2015 року за номером 18841045 та зобов»язати Приватне орендне сільськогосподарське підприємство «Сидори» повернути власнику земельну ділянку площею 2,8499 га (кадастровий номер 3220486 000:04:011:0032), яка розташована на території Сидорівської сільської ради Білоцерків ського району Київської області; скасувати рішення державного реєстратора Білоцерків ського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про державну реєстрацію від 22.01.2015 року №18841045 вказаного договору оренди землі; стягнути з Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» орендну плату за 2015 рік в сумі 1 648,54 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні 05.05.2016 року представник позивачки ОСОБА_3 зменшив позовні вимоги позивачки та просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 та Приватним орендним сільськогосподарським підприємством «Сидори» від 05.08.2013 року, який зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 22.01.2015 року за номером 18841045 та зобов»язати Приватне орендне сільськогосподарське підприємство «Сидори» повернути власнику земельну ділянку площею 2,8499 га (кадастровий номер :04:011:0032), яка розташована на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області; скасувати рішення державного реєстратора Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про державну реєстрацію від 22.01.2015 року №18841045 вказаного договору оренди землі; судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 22.07.2016 року було закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори», третя особа державний реєстратор реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації та стягнення заборгованості по орендній платі у частині позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного орендного сільсько господарського підприємства «Сидори», третя особа державний реєстратор реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про державну реєстрацію від 22.01.2015 року №18841045 договору оренди землі №5 від 05.08.2013 року укладеного між ОСОБА_1 та Приватним орендним сільськогосподарським під приємством «Сидори» на підставі ст. 205 ч.1 п.1 ЦПК України, оскільки справа у вказаній частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивачки ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивачки про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та Приватним орендним сільськогосподарським підприємством «Сидори» від 05.08.2013 року, який зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 22.01.2015 року за номером 18841045, та про зобов»язання Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» повернути власнику земельну ділянку площею 2,8499 га (кадастровий номер 3220486 000:04:011:0032), яка розташована на території Сидорівської сільської ради Білоцерків ського району Київської області, та про покладення судових витрат на відповідача.

Позивачка до суду не з»явилася, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_4 вказані позовні вимоги позивачки заперечу вала та просила відмовити позивачці в задоволенні позову.

Третя особа державний реєстратор реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_2 до суду не зявилася, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прихо дить до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка площею 2,850 га, яка розташована на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на вказану земельну ділянку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 № 356107, який виданий Сидорівською сільською Радою народних депутатів, та який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №185, земельна ділянка передана у приватну власність на підставі рішення 14 сесії 23 скликання Сидорівської сільської Ради народних депутатів від 23.02.2001 року і вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :04:011:0032. Наведене підтверджується копією державного акту серії Р2 № 356107.

В судовому засіданні встановлено, що 05.08.2013 року між ОСОБА_1 /орендодавець/ та Приватним орендним сільськогосподарським підприєм ством Сидори в особі директора ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту /орендар/, 05.08.2013 року було укладено договір оренди землі № 5, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 2,8499 га в межах Сидорівської сільської ради Білоцерківського району, кадастровий номер :04:011:0032, яку орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Договір оренди землі №5 від 05.08.2013 року укладено на 10 /десять/ років.

Вказаний договір зареєстровано реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 22 січня 2015 року, про що внесено запис за № 8488757 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстра цію іншого речового права, рішення про державну реєстрацію № 18841045.

Крім вказаного, 05.08.2013 року між сторонами договору було підписано ОСОБА_6 приймання-передачі орендованої земельної ділянки (Додаток до договору оренди № 5 від 05.08.2013 року).

Наведене підтверджується копією договору оренди землі №5 від 05.08.2013 року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за №32657853 сформованого 26.01.2015 року Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, копією ОСОБА_6 приймання-передачі земельної ділянки від 05.08.2013 року, та поясненнями учасни ків процесу.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Так, за ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

За ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості /ст.627 ЦК України/.

За положеннями ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

На момент укладення договору оренди, частиною першою статті 15 Закону України Про оренду землі були встановлені такі істотні умови для договорів оренди землі: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

За змістом ст.21 Закону «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди /крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України/.

У п. 6 договору оренди землі №5 від 05.08.2013 року, передбачено, що орендна плата нараховується та видається орендарем згідно чинного законодавства в розмірі не менше 3 % від грошової оцінки земельної ділянки у грошовій, натуральній та відробітковій формах за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить 1 381,44 грн. /норма тивна грошова оцінка земельної ділянки становить 46 048,00 грн./.

А згідно п.п. 7-10 договору оренди, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації вартості землі, без урахування індексів інфляції. Орендна плата видається у такі строки до 31 грудня поточного року. Розмір орендної плати переглядається один раз на 2 роки за взаємною згодою сторін.

Згідно до положень ст.289 Податкового Кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує держав ну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

В обгрунтування позовних вимог позивачки її представник посилався на те, що згідно норм Податкового кодексу України розмір орендної плати за земельні ділянки встановлюється в договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3% нормативної грошової оцінки землі, тобто, розмір орендної плати повинен переглядатися щорічно, тоді як в договорі оренди передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз на два роки за взаємною згодою сторін.

Як вказано вище, величина коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, розраховується уповноваженим органом щорічно; умовами оспорюваного договору оренди обчислення розміру орендної плати за землю поставлено в залежність від коефіцієнтів індексації вартості землі, розмір орендної плати складає 3 % від грошової оцінки земельної ділянки.

Отже умови укладеного між сторонами договору оренди землі щодо розміру орендної плати та її індексації в залежності від коєфіцієнту індексації, визначеного законодавством, повністю відповідають вимогам закону.

Про це свідчать також наступні докази.

Так, згідно до відповіді Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області від 16.02.2016 року № р-375/0-357/6-16 від 16.02.2016 року на лист ОСОБА_1, станом на 2013 рік нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2,85 га становила 46 048 грн. з врахуванням коефіцієнта індексації 3,2; 2014 рік 46 048 грн. з врахуванням коефіцієнта індексації 1,0; 2015 рік -100 999,55 грн. з врахуванням коефіцієнта індексації 3,997 та 1,756.

Згідно до довідки наданої ПОСП «Сидори» від 05.04.2016 року № 28, орендодавцю ОСОБА_1 нарахована орендна плата: в 2013 році - 2425 грн., виплачено за відрахуванням податків 2 063 грн.; в 2014 році нараховано - 2425 грн., виплачено 2065 грн.; в 2015 році нараховано 3030 грн., що відповідає розрахунку, який додано до позовної заяви, виплачено за вирахуванням податків 2530 грн.; в 2016 році ( 1 квартал) виплачено аванс 1000,00 грн.

Отже, згідно умов договору оренди позивачці ОСОБА_1 щорічно нараховується орендна плата у розмірі не менше 3 % нормативної грошової оцінки землі, величина якої повязується з коефіцієнтами індексації, розрахованими згідно норм діючого законодав ства.

Щодо порядку перегляду розміру орендної плати, на що вказано в п.10 договору оренди, що це є додатковою можливістю сторін за взаємною згодою узгодити орендну плату.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачкою та її представником не надано належних та безспірних доказів того, що при укладенні оспорюваного договору оренди допущено порушення вимог діючого законодавства щодо істотних умов договору, а саме: щодо розміру орендної плати та її щорічної індексації, тоді як згідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

За ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом встановлено, що при укладенні оспорюваного договору оренди сторонами дотримано вимоги ст.15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладання договору) щодо зазначення такої істотної умови як орендна плата із зазначенням її розміру та індексації .

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом вказаних норм, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

При розгляді справи суду не надано доказів, що при укладенні договору оренди земельної ділянки були порушені права позивача.

Отже, підстави для захисту прав позивачки шляхом визнання недійсним договору оренди відсутні.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постановах від 21.01.2015 року № 6-215цс14 та від 25.12.2013 року № 6-94цс13.

При розгляді цих справ Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що відповідно до ст.3 ЦПК України та ст.15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, а відтак однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв'язку із його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову і визнання правочину недійсним.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК.

Згідно до п.7.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від06 листопада 2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

За змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК.

Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо).

Судом встановлено, що спірний договір оренди земельної ділянки укладений у письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію, позивач мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було спрямоване на укладення договору оренди, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні .

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Проаналізувавши всі надані докази, виходячи з аналізу наведених вище правих норм, суд вважає, що підстави для визнання договору оренди недійсним відсутні, а тому відмовляє і в задоволенні позову щодо зобов»язання Приватне орендне сільськогоспо дарське підприємство «Сидори» повернути власнику земельну ділянку площею 2,8499 га (кадастровий номер :04:011:0032), яка розташована на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 15, 203, 215, 216, 626-628, 638, 792 ЦК України, Закону України «Про оренду землі», ст.289 Податкового кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя ОСОБА_6