Суддя Горчакова О. І.
Справа № 644/3563/16-ц
Провадження № 2/644/1531/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(з а о ч н е)

18 серпня 2016 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судовим засіданням судді Горчакової О.І.,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4 - не з'явився,

3-я особа: Орджонікідзевський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду міста Харкова у м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4, 3-я особа: Орджонікідзевський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області «Про виселення», -

в с т а н о в и в:

До Орджонікідзевського районного суду міста Харкова надійшов вказаний позов (а.с. 2-3).

Позивач прохає:

- виселити ОСОБА_4 з домоволодіння за адресою: м. Харків, проїзд Зеленодільський 5-й, №11 та скасувати реєстрацію міста проживання.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що на підставі заповіту ОСОБА_5, померлого 25.08.2013 року, йому ОСОБА_2, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом і право власності зареєстровано у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач, ОСОБА_4, зареєстрований і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, №11. В спірному домоволодінні проживав і після смерті батька, ОСОБА_5, продовжує проживати відповідач, який є рідним братом.

Позивач далі посилається, що відповідач веде асоціальний та кримінальний спосіб життя, тому підлягає виселенню і зняття з реєстрації, бо йому ОСОБА_2, неможливо проживати разом з братом, ОСОБА_4 Зазначає що сімєю проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, а у батьківському домі не може проживати, бо відповідач нещодавно повернувся із місць позбавлення волі і не доглядає за будинком, а навпаки робить його непридатним для проживання. За комунальні послуги сплачує він, позивач, незважаючи на те, що в будинку проживає брат ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що Відповідач зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, спілкується з особами кримінального спрямування, працювати не бажає, всі металеві конструкції, якими був облицьований фундамент, демонтував. Сказав, що пропонував брату обмінятися житлом, але ОСОБА_4 відповів, що з батьківського дому нікуди не піде, бо тут батьківщина. Запропонував обмін, бо у нього, позивача, сімя три чоловіки, а житло дуже маленьке, тому дочка перейшла проживати на орендовану квартиру. У спірному будинку відновив за власний кошт опалення, яке було розморожене взимку із-за безвідповідальності відповідача, сплатив борги за газ, доглядає присадибну ділянку і надвірні будівлі. Повідомив, що відповідач притягувався і до адміністративної відповідальності.

На запитання відповів, що є спадкоємцем половини будинку, а в іншій половині будинку проживає колишній працівник міліції чи його діти; що міри суспільного впливу до відповідача не застосовувалися, не виносились йому і попередження з боку правоохоронних органів про припинення ведення неналежної поведінки у суспільному житті; що адресу місця реєстрації відповідача вказав із виданого нотаріусом свідоцтва. Прохав виселити відповідача або змусити його переселитися за місцем проживання ОСОБА_2, а він ОСОБА_2, з сімєю перейде проживати у батьківській дім.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки не повідомив, заперечень на позов не надав (а.с.30,34,40,63,67,68). Правом участі представника у судовому засіданні не скористався.

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Виходячи з викладеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6, показав, що знає позивача навчався разом з ним у школі і знає відповідача, який доводиться позивачеві рідним братом. Характеризує відповідача ОСОБА_4 з негативної сторони, бо він працювати не бажає, знаходився в місцях позбавлення волі. Сказав, що відповідач веде аморальний спосіб життя, але особисто йому, свідкові, нічого поганого на спричинив. Відповідач проживає з дня народження у будинку батьків, спірному житлу, і після їх смерті там проживає, але не слідкує за домоволодінням.

Судом установлено:

Відповідач, ОСОБА_4, проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (раніще 5-й Зеленодольський проїзд) № 11 у будинку батьків з моменту свого народження.

29 жовтня 2014 року державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 видано свідоцтво на право на спадщину за заповітом на ? (одну другу) частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: м. Харків, проїзд Зеленодольський 5-й (раніще 5-й Зеленодольський проїзд) № 11 і право власності зареєстровано у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с. 7, 9).

ОСОБА_2 зареєстрований та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно відповіді на запит суду, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, з 22.04.83 р. (т.1 а.с. 74-75).

Інших доказів позивачем не надано.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Отже, підставу та предмет позову позивач визначає самостійно у позовній заяві.

У відповідності до п. 1 ч. 1ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

Статтями 1 та 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави.

Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ч.3 ст.9, ч.1 ст. 109 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частинами 1,4 ст.156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо під час їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2ст.64 ЖК України, в тому числі дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 157 ЖК України встановлено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно зі ст. 116 ЖК України Якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною.

Відповідно до п.17 Постанови Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року, при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіям виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). ( Пункт 17 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 13 (0013700-92 ) від 25.12.92 ).

Тому, виходячи з вимог ст.116 ЖК України та вище вказаної Постанови Пленуму, виселення може відбутись лише тоді коли заходи запобігання та громадського впливу виявились безрезультатними, тобто відповідач повинен був бути офіційно попереджений про недопустимість такої поведінки в подальшому та можливість його виселення. Позивачем та його представником не надано жодних доказів того, що відповідача в будь-який спосіб було попереджено про його виселення з будинку чи навіть припинення своєї поведінки. Будь-які заходи впливу чи відповідальності до відповідача застосовані не були.

Позивач не довів в судовому засіданні належними, допустимими та беззаперечними доказами вимоги щодо виселення ОСОБА_4 з будинку № 11, проїзд Зеленодільський 5-й, м.Харкова, з підстав визначених ст. 116 ЖК України, а саме, що відповідач систематично руйнує чи псує житлове приміщення будинку, порушує правила співжиття, робить неможливим проживання та перешкоджає вільно користуватись власністю, а заходи запобігання цьому виявились безрезультатними.

Згідно п. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Згідно положень ст.88 ЦПК України, витрати, повязані з розглядом справи, суд вважає за необхідне покласти на позивача, а, оскільки, він звільнений від сплати судового збору як інвалід, то судові витрати з нього суд не стягує (т.1 а.с. 17).

Керуючись ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 213-215, 224-226, 294, 296 ЦПК України, ст.ст. 9, 72, 109, 116, 157 ЖК України, п.17 із змінами Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 р. " Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України ", ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4, 3-я особа: Орджонікідзевський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області «Про виселення», - відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі проголошення короткого рішення право на оскарження наступає із дня отримання повного рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.І. Горчакова