Справа № 180/227/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11 березня 2016 року Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої - судді - БЕСПАЛЬОК О.А.
при секретарі - ГАНОЧЕНКО Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Марганці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пр зміну розміру аліментів,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на тверду грошову суму, а саме, стягнення аліментів на доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у розмірі 700 грн. щомісячно, до повноліття дитини.
В обґрунтування позову покликається на те, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 червня 2006 року зменшено розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду від 07 листопада 2005 року з ОСОБА_2 на дитину ОСОБА_2 з 1/4 на 1/6 частини всіх видів його заробітку. ОСОБА_2 офіційно не працює, однак підробляє по найму, тобто має нерегулярний та мінливий дохід. Просить позов задовольнити.
Позивачка в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про таке належно та вчасно, тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення по справі у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за наявності згоди позивачки. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності.
На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, оглянувши цивільні справи № 2-2011/05, 2-738/06, приходить до висновку про наступне.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 15 червня 2007 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, видане 15 червня 2007 року (а.с.4).
У період шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 24 січня 2006 року (а.с.5).
Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 червня 2006 року зменшено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2005 року з ОСОБА_2 на доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (справа № 2-783/06).

Відповідно до довідки № 690, виданої Марганецьким міським управлінням соціального захисту населення 12 лютого 2016 року ОСОБА_1 перебувала на обліку по 31 грудня 2015 року та одержувала тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів на дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Декларації прав дитини (1959 року), дитині повинно належати право на належне харчування, житло, розваги, та медичне обслуговування.

Відповідно до Конвеції «Про права Дитини» (схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Нормами ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Висновком Верховного суду України, викладеного у постанові від 05 лютого 2014 року передбачено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідач не подав до суду жодного доказу про свої доходи, матеріальне становище чи інші обставини, що впливають на визначення розміру аліментів, однак позов визнав.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення у повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход держави слід стягнути 551 грн. 20 коп. несплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, на підставі ст. 192 Сімейного Кодексу України, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», Декларації прав дитини (1959 року), Конвеції «Про права Дитини» (схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року), суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Змінити розмір аліментів, визначених у частці від доходу рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 червня 2006 року на тверду грошову суму та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 551 грн. 20 коп. несплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ О.А.БЕСПАЛЬОК

Оригінал рішення.