АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Калиновського А.Б., Свистунової О.В.,

за участі секретаря - Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися з позовом до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалися на те, що відповідно до кредитного договору № HMIBA00000281 від 08 травня 2008 року відповідач ОСОБА_4 отримав кредит на суму 15 100,56 доларів США, зі сплатою за користування відсотків у розмірі 16,92% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07 травня 2013 року. В порушення умов договору свої зобов'язання належним чином відповідач ОСОБА_3 не виконував. Вимоги до ОСОБА_3, що випливають з кредитного договору № HMIBA00000281 від 08 травня 2008 року, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «Акцент- Банк» договору поруки №167 від 20 жовтня 2010 року, у зв'язку з чим ПАТ «Акцент- Банк» є солідарним відповідачем за пред'явленим до стягнення боргом, тому просили стягнути із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № HMIBA00000281 від 08 травня 2008 року у розмірі 38 851,12 доларів США, стягнути солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк заборгованість у розмірі 10 000 грн., та судові витрати.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №HMIBA00000281 від 08 травня 2008 року у розмірі 310 540 грн. 72 коп. Стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 суму заборгованості у розмірі 10 000 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 3 205 грн. 41 коп. (а.с.30).

25 липня 2013 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду від 22 серпня 2012 року (а.с.39-42).

Ухвалою суду від 19 вересня 2013 року заочне рішення Індустріального районного

суду м.Дніпропетровська від 22 серпня 2012 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано (а.с.47).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просять рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до кредитно-заставного договору №HMIBA00000281 від 08 травня 2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 15 100,56 доларів США зі сплатою за користування відсотків у розмірі 16,92% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07 травня 2013 року (а.с.8-13). Предметом застави є автомобіль BMW, модель: 523, рік випуску 1997, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.9-13).

Також між банком та ОСОБА_3 було укладено та підписано додаток №1 та додаток №2 графік погашення зазначеного кредитно-заставного договору (а.с.13, 14).

В якості забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договір поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року. Розмір відповідальності поручителя перед кредитором обмежувався сумою, зазначеною у додатку-1 до цього договору в розмірі 10 000 грн. (а.с.7, 8).

ОСОБА_3 було допущено невиконання умов вищевказаного кредитно-заставного договору.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 02 вересня 2012 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитно-заставним договором становить 40 102,68 доларів США, яка складається із: 13 230,39 доларів США - заборгованість за кредитом,

5 069,12 доларів США - заборгованість про процентам за користування кредитом, 3 533,40 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 130 583 грн. 21 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором, 31,28 доларів США, що еквівалентно 249 грн. 92 коп. - штраф (фіксована частина),1 908,16 доларів США, що еквівалентно 15 246 грн. 19 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.5).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції посилався на те, що заявлені позивачем вимоги є недоведеними та не підтверджуються матеріалами справи, однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до кредитно-заставного договору №HMIBA00000281 від 08 травня 2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 15 100,56 доларів США зі сплатою за користування відсотків у розмірі 16,92% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07 травня 2013 року (а.с.8-13). Предметом застави є автомобіль BMW, модель: 523, рік випуску 1997, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.9-13).

Також між банком та ОСОБА_3 було укладено та підписано додаток №1 та додаток №2 графік погашення зазначеного кредитно-заставного договору (а.с.13, 14).

В якості забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитно-заставним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договір поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року. Розмір відповідальності поручителя перед кредитором обмежувався сумою, зазначеною у додатку-1 до цього договору в розмірі 10 000 грн. (а.с.7, 8).

ОСОБА_3 було допущено невиконання умов вищевказаного кредитно-заставного договору.

Як вбачається з матеріалів справи у жовтні 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися до Волочиського районного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави, а саме автомобіля, що є предметом застави за вищевказаним кредитно-заставним договором (а.с. 130-132).

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено. В рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №НМIBA800000281 від 08 травня 2008 року в сумі 20 355,16 доларів США звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль BMW, модель: 523і, рік випуску 1997, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6, шляхом продажу вказаного предмета застави ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у сумі 1 611 грн. 36 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи у сумі 120 грн. (а.с.130-132).

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 12 січня 2012 року, яке набрало законної сили, рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору НМІВА800000281 від 08 травня 2008 року в сумі 17 150 доларів 18 центів США, з яких 13 230,39 доларів США -заборгованість за кредитом; 2 560,79 доларів США -заборгованість по сплаті процентів; 1 359 доларів США -сума боргу по комісії; та 17 622 грн. 38 коп. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитом, звернуто стягнення на предмет застави -легковий автомобіль ВМW, модель 523І, 1997 року випуску, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6, шляхом продажу вказаного предмета застави ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_6 договору купівлі -продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ, наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Встановлено початкову ціну реалізації автомобіля - 93 425 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 1 534 грн. 52 коп. та витрати на інформаційно -технічне забезпечення розгляду судової справи в сумі 120 грн. (а.с.228-233).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 12 січня 2012року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави (а.с.234, 235).

Апеляційним судом Дніпропетровської області 25 березня 2016 року було здійснено запит до відділу ДВС Хмельницького МУЮ та відділу ДВС Волочиського РУЮ для з'ясування питання стосовно того, чи знаходиться (знаходилося) на виконанні рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2011 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави (а.с.218).

З листа-відповіді Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управлення юстиції від 04 квітня 2016 року №07-32/10116 вбачається, що виконавче провадження на підставі виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на виконанні у Другому міському відділі державної виконавчої служби Хмельницького МУЮ не перебуває та не перебувало (а.с.236).

В судовому засіданні в апеляційній інстанції представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» пояснив, що вищевказане рішення апеляційного суду Хмельницької області від 12 січня 2012 року про звернення стягнення на предмет застави не було звернуто до виконання у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що звернення стягнення на предмет застави, а саме автомобіль, ВМW, модель 523І, 1997 року випуску, №кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НМIBA800000281 від 08 травня 2008 року не було здійснено та предмет застави - автомобіль ВМW, модель 523І, 1997 року випуску, №кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» для його реалізації у рахунок погашення заборгованості відповідача ОСОБА_3 за вищевказаним кредитно-заставним договором, не передавався.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 02 вересня 2012 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитно-заставним договором становить 40 102,68 доларів США, яка складається із: 13 230,39 доларів США - заборгованість за кредитом,

5 069,12 доларів США - заборгованість про процентам за користування кредитом, 3 533,40 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 130 583 грн. 21 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором, 31,28 доларів США, що еквівалентно 249 грн. 92 коп. - штраф (фіксована частина),1 908,16 доларів США, що еквівалентно 15 246 грн. 19 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.5).

Таким чином матеріали справи підтверджується факт того, що у ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «Приватбанк» існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується та станом на 02 вересня 2012 року складається із: 13 230,39 доларів США - заборгованість за кредитом, 5 069,12 доларів США - заборгованість про процентам за користування кредитом, 3 533,40 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Стосовно розміру пені - 16 343,33 доларів США, що еквівалентно на час звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовними вимогами до суду - 130 583 грн. 21 коп. (а.с.6), слід зазначити, вирішуючи питання про розмір такої заборгованості, судова колегія виходить із її розрахунку, наданого банком, однак, вважає за можливе зменшити розмір пені, як її складової частини, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Умовами кредитного договору передбачена відповідальність за порушення зобов'язання, а саме: пеня за прострочення оплати.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 616 ЦК України передбачено, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

З матеріалів справи вбачається, що кредитно-заставний договір від 08 травня 2008 року було укладено строком до 07 травня 2013 року (а.с.9-13).

З наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку вбачається, що останній платіж за кредитним договором відповідачем ОСОБА_3 було здійснено 13 квітня 2009 року, а банк до суду з вказаними позовними в мигами звернувся 06 серпня 2012 року, тобто через понад три роки з дати останнього платежу, що свідчить про те, що своїми діями ПАТ КБ «ПриватБанк» сприяв збільшенню розміру пені, а тому розмір пені за вищевказаним договором має бути зменшений з 16 343,33 доларів США, що в еквіваленті на час звернення банку з позовними вимогами до суду становив - 130 583 грн. 21 коп. до 3 000 грн. та стягнення суми пені має відбуватися у гривні, про що в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року роз'яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет №15-93).

Враховуючи те, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Проте, фінансові санкції за несвоєчасне повернення кредиту у вигляді пені можуть бути застосовані лише у випадках прострочення грошового зобов'язання у гривні.

Стосовно стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» штрафів: 31,28 доларів США - штраф (фіксована частина), 1 908,16 доларів США - штраф (процентна складова), слід зазначити, відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

обто, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така ж правова позиці висловлена в постанові Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Отже, враховуючи вищезазначене в частині вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_3 на користь банку штрафів за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором слід відмовити.

Стосовно вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з ПАТ «Акцент-Банк» за договором поруки слід зазначити наступне.

Згідност. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

За ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-745ц15.

Виходячи з того, що суд помилково прийняв до розгляду позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості, рішення суду в цій частині на підставі ст. ст. 205, 310 ЦПК України необхідно скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити, повідомивши позивача, що розгляд його позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором віднесено до юрисдикції господарських судів.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 та закриттям провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитно-заставним договором № HMIBA00000281 від 08 травня 2008 року, яка складається із: 13 230,39 доларів США - заборгованість за кредитом; 5 056,12 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 533,40 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 3 000 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 3 205 грн. 41 коп.

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості - закрити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді