Справа № 362/221/15-ц Головуючий у І інстанції Лебідь-Гавенко Г. М.
Провадження № 22-ц/780/1648/16 Доповідач у 2 інстанції Даценко Л. М.
Категорія 46 28.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

28 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Білоконь О.В., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2016 року у справі за позовом Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області, Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок,

встановила:

У квітні 2015 року заступник Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області, Державного підприємства "Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України" звернувся до суду до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_2 та інших із позовом про визнання незаконним та скасування рішення Глевахівської селищної ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування у відповідача земельної ділянки.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2015 року позов до ОСОБА_2 виділено в самостійне провадження.

Прокурор позов обгрунтовує тим, що Державному підприємству «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» (далі - ДП «ДСВ ІФРГ НАН України») на праві постійного користування належить земельна ділянка площею 971,21 га для вирощування і реалізації насіння сільськогосподарських культур, а також переробки іншої сільськогосподарської продукції згідно державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 20.05.2002 року, який зареєстровано Глевахівською селищною радою у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 102.

Разом з тим, рішенням господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року задоволено позов Глевахівської селищної ради, припинено ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 389,19 га, вилучено у ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» вказану земельну ділянку, визнано недійсним державний акт на право користування землею, виданий ДП «ДСВ ІФРГ НАН України», та скасовано його державну реєстрацію в частині постійного користування цією земельною ділянкою.

В подальшому на підставі зазначеного рішення господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року Глевахівська селищна рада здійснювала розпорядження землями, вилученими у ДП «ДСВ ІФРГ НАН України».

Так, згідно інформації Управління Держкомзему у Васильківському районі щодо земельних ділянок, які перетинають межі земель ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» на території Глевахівської селищної ради станом на 08 липня 2011 року, ОСОБА_2 за рішенням Глевахівської селищної ради від 03 вересня 2009 року № 714-31-V передано у власність земельну ділянку площею 0,10 га, на підставі якого останньому 25 листопада 2009 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, площею 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_3, розташовану по АДРЕСА_1.

Однак, установлено, що прийняття рішення Глевахівської селищної ради про передачу відповідачу у власність земельної ділянки та отримання ним державного акту на право власності на земельну ділянку проведено незаконно.

Зокрема, вказана земельна ділянка згідно інформації Управління Держкомземагенства у Васильківському районі з кадастровим номером НОМЕР_3 має перетин із земельними ділянками ДП «ДСВ ІФРГ НАН України».

Крім того, рішенням господарського суду Київської області від 21 квітня 2010 року задоволено заяву Васильківського міжрайонного прокурора про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року.

Рішенням господарського суду Київської області від 21 квітня 2010 року, залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02 липня 2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 23 червня 2011 року, задоволено дану заяву, скасовано рішення господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року та прийнято нове рішення, яким в позові Глевахівської селищної ради відмовлено в повному обсязі.

Вищезазначеними судовими рішеннями встановлено, що в порушення вимог ст. ст. 84, 141, 149, 150 ЗК України та ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» згоди на вилучення спірної земельної ділянки площею 389,19 га Президією НАН України не надавалось, як не було і добровільної відмови землекористувача від права користування земельною ділянкою.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України дані обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням вищевикладеного, на даний час підстава для проведення вилучення 387,19 га земель з постійного користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» скасована, а тому передача у власність спірної земельної ділянки ОСОБА_2 порушує поновлені права позивача і ця земельна ділянка повинна бути повернута до державної власності.

Також позивач обґрунтовує свій позов тим, що згідно інформації Управління Держземагенства у Васильківському районі № 5221/01-1 від 11.12.2014 року упродовж 2009-2010 років клопотань про внесення змін до державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 20.05.2002 року в частині користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» земельною ділянкою площею 387,19 га не виявлено.

Проте, всупереч вимогам ч. 1 ст. 79 ЗК України Глевахівською селищною радою до Управління Держкомзему у Васильківському районі не подавалися координати місцезнаходження земельних ділянок загальною площею 387,19 га, які вилучені згідно рішення господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року.

Відтак, ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» є належним землекористувачем земельної ділянки площею 971,21 га для вирощування і реалізації насіння сільськогосподарських культур, а також переробки іншої сільськогосподарської продукції.

Оспорюване рішення Глевахівської селищної ради № 714-31-V від 03.09.2009 року та виданий на його підставі відповідачу державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га порушує поновлені права постійного землекористувача ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» на землі державної власності сільськогосподарського призначення, оскільки спірна земельна ділянка передана відповідачу у приватну власність всупереч вимогам ч. 4 ст. 84 ЗК України.

Крім того, в порушення ч. 2 ст. 149 ЗК України та ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» спірна земельна ділянка передана відповідачу у приватну власність без згоди землекористувача та Президії Національної академії наук України.

Окрім того, спірна земельна ділянка фактично передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, тобто з категорією земель житлової та громадської забудови, що суперечить ст. 21 ЗК України та виключає можливість використання таких земель для сільськогосподарського призначення.

Також в порушення ст. 20 ЗК України Глевахівською селищною радою не приймались будь-які рішення про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки, яка передана ОСОБА_2 у власність з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що відповідно до вимог ст. 21 ЗК України є підставою для визнання недійсним оскаржуваного рішення Глевахівської селищної ради, відмови в державній реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною.

Зважаючи на те, що відповідач отримав державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, який зареєстрований у встановленому законом порядку, а тому відновити становище, яке існувало до порушення, можливо здійснити в порядку ст. ст. 16, 21, 393, 396 ЦК України, ст. ст. 152, 153, 155 ЗК України лише шляхом визнання недійсним державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та витребування спірної земельної ділянки у державну власність.

Позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення Глевахівської селищної ради № 714-31-V від 03.09.2009 року в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,10 га.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий 25 листопада 2009 року ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_3, розташовану по АДРЕСА_1 та скасувати його державну реєстрацію.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 спірну земельну ділянку на користь Головного Управління Держземагенства У Київській області та Державного підприємства "Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України".

Також просив визнати відсутнім право власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі перший заступник прокурора Київської області просить скасувати заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2016 року, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, яке полягає в наступному.

Суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відмову в задоволенні позову і не взяв до уваги доводи позовної заяви про те, що Глевахівська селищна рада розпорядилася спірною земельною ділянкою під час дії судового рішення, яке було скасовано після передачі її відповідачу у приватну власність, та що спірна земельна ділянка є власністю держави і не може передаватися у приватну власність відповідно до вимог ч. 4 ст. 84 ЗК України.

Крім того, спірна земельна ділянка передана відповідачу у приватну власність в порушення вимог ст. ст. 20, 21, 149 ЗК України та ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», оскільки відсутнє рішення про зміну її цільового призначення, а також відсутня згода на її вилучення землекористувача та Президії Національної академії наук України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам не відповідає, оскільки суд належним чином не встановив характер правовідносин сторін, зміст позовних вимог та правові норми, які підлягали застосуванню до цих правовідносин.

Так, враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що прокурором не доведено обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, крім того, прокурор відмовився від призначення у справі судової земельно-технічної експертизи, суд дійшов висновку про те, що не має підстав для задоволення позову щодо визнання незаконним і скасування рішення Глевахівської селищної ради від 03.09.2009 року №714-31-V щодо передачі відповідачу у власність земельної ділянки, а відповідно враховуючи постанову Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №92цс13, від 23 жовтня 2013 року у справі №6-93цс13, і визнання недійсним державного акту на право власності на спірну земельну ділянку та витребування з незаконного володіння спірної земельної ділянки.

Також, на думку суду, позовні вимоги прокурора в інтересах державного підприємства про визнання саме незаконним рішення органу місцевого самоврядування заявлені не у спосіб, визначений положеннями ст. 152 ЗК України.

Однак, такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За правилами ч. ч. 1 та 2 ст. 20 ЗК України, яка діяла на час виникнення правовідносин, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Згідно ст. 21 ЗК України, яка діяла на час виникнення правовідносин, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

Відповідно до вимог п. е ч. 4 ст. 84 ЗК України, яка діяла на час виникнення правовідносин, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів державної влади, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук.

Згідно з ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно частин першої та другої ст. 149 ЗК України, яка діяла на час виникнення правовідносин, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» вилучення земельних ділянок Національної академії наук України та галузевих академій наук може здійснюватися лише за згодою Президії Національної академії наук України та президій галузевих академій наук відповідно до Земельного кодексу України.

Встановлено, що Державному підприємству «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» на праві постійного користування належить земельна ділянка площею 971,21 га для вирощування і реалізації насіння сільськогосподарських культур, а також переробки іншої сільськогосподарської продукції згідно державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 20.05.2002 року, який зареєстровано Глевахівською селищною радою у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 102.

Рішенням господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року задоволено позов Глевахівської селищної ради, припинено ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 389,19 га, вилучено у ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» вказану земельну ділянку, визнано недійсним державний акт на право користування землею, виданий ДП «ДСВ ІФРГ НАН України», та скасовано його державну реєстрацію в частині постійного користування цією земельною ділянкою.

Згідно рішення Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області від 03 вересня 2009 року № 714-31-V ОСОБА_2 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку в АДРЕСА_1. (а. с. 14-15).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 25 листопада 2009 року, виданого на підставі рішення Глевахівської селищної ради від 03 вересня 2009 року № 714-31-V, ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду Київської області від 21 квітня 2010 року, залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02 липня 2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 23 червня 2011 року, скасовано рішення господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року та прийнято нове рішення, яким в позові Глевахівської селищної ради відмовлено в повному обсязі.

Вищезазначеними судовими рішеннями встановлено, що в порушення вимог ст. ст. 84, 141, 149, 150 ЗК України та ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» згоди на вилучення спірної земельної ділянки площею 389,19 га Президією НАН України не надавалось, як не було і добровільної відмови землекористувача від права користування земельною ділянкою.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України дані обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки підстава для проведення вилучення 387,19 га земель з постійного користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» скасована, тому передача у власність спірної земельної ділянки ОСОБА_2 порушує права позивача.

З листа Управління Держземагенства у Васильківському районі від 05 січня 2015 року вбачається, що спірна земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_3, який зазначений в додатку до цього листа, має перетин із земельними ділянками ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України». (а. с. 23-24).

Згідно інформації Управління Держземагенства у Васильківському районі № 5221/01-1 від 11.12.2014 року упродовж 2009-2010 років клопотань про внесення змін до державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 20.05.2002 року в частині користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» земельною ділянкою площею 387,19 га не виявлено.

Також зазначено, що упродовж 2009-2010 років координати земельних ділянок загальною площею 387,19 га, які вилучені згідно рішення господарського суду Київської області від 30-31.12.2008 року Глевахівською селищною радою до Управління Держкомзему у Васильківському районі не подавалися. (а. с. 22).

З графічного зображення та викопіювання із ортофотоплану в межах Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, наданого представником позивача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, із зазначенням місць взаємного розташування земельної ділянки ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» та земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_3 вбачається, що спірна земельна ділянка має перетин із земельною ділянкою наданою ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» (а. с. 39, 102, 251-256).

За змістом статей 92, 95 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 ЗК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що Глевахівська селищна рада розпорядилася спірною земельною ділянкою під час дії судового рішення, яке було скасовано після передачі її відповідачу у приватну власність.

Оспорюване рішення Глевахівської селищної ради № 714-31-V від 03.09.2009 року та виданий на його підставі відповідачу державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га порушує права постійного землекористувача ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» на землі державної власності сільськогосподарського призначення, надані останньому у постійне користування для вирощування і реалізації насіння сільськогосподарських культур, а також переробки іншої сільськогосподарської продукції, які відносяться до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність відповідно до вимог ч. 4 ст. 84 ЗК України.

Крім того, в порушення ч. 2 ст. 149 ЗК України та ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» спірна земельна ділянка передана відповідачу у приватну власність без згоди землекористувача та Президії Національної академії наук України.

Окрім того, спірна земельна ділянка фактично передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, тобто з категорією земель житлової та громадської забудови, що суперечить ст. 21 ЗК України та виключає можливість використання таких земель для сільськогосподарського призначення.

Також в порушення ст. 20 ЗК України Глевахівською селищною радою не приймались будь-які рішення про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки, яка передана ОСОБА_2 у власність з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що відповідно до вимог ст. 21 ЗК України є підставою для визнання недійсним оскаржуваного рішення Глевахівської селищної ради.

З урахуванням наведеного, спірна земельна ділянка передана відповідачу у приватну власність в порушення вимог ст. ст. 20, 21, 84, 149 ЗК України та ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», оскільки використовувалася для забезпечення Національної академії наук України, державних галузевих академій наук і відноситься до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, а також відсутнє рішення про зміну її цільового призначення та відсутня згода на її вилучення землекористувача і Президії Національної академії наук України.

Зважаючи на те, що відповідач отримав державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, який зареєстрований у встановленому законом порядку, а тому відновити становище, яке існувало до порушення, можливо здійснити в порядку ст. ст. 16, 21, 387, 393, 396 ЦК України, ст. ст. 21, 152, 153, 155 ЗК України шляхом визнання недійсним рішення Глевахівської селищної ради про передачу спірної земельної ділянки ОСОБА_2 у власність, визнання недійсним державного акту на право власності на спірну земельну ділянку та витребування спірної земельної ділянки у державну власність. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки право позивача на спірну земельну ділянку порушено оскаржуваним рішенням Глевахівської селищної ради про передачу спірної земельної ділянки ОСОБА_2 у власність та державним актом на право власності на неї і позивач відповідно до вимог ст. ст. 10, 57-60 ЦПК України надав суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, то суд дійшов безпідставного висновку про відмову в позові.

Позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку задоволенню не підлягають, оскільки суд першої інстанції в порушення вимог ст. 33 ЦПК України не вирішив питання про залучення до участі в справі державного реєстратора, а Главою 1 Розділу V Апеляційне провадження ЦПК України не передбачено такої процесуальної дії, як залучення співвідповідачів в суді апеляційної інстанції.

Також не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині визнання відсутнім права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку, оскільки такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів не передбачений ст. 16 Цивільного Кодексу України та Земельним Кодексом України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідачів на користь держави по 121,80 грн. з кожного, а за подання апеляційної скарги - на користь прокуратури Київської області по 133,98 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія судів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області, Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області № 714-31-V від 03.09.2009 року в частині передачі ОСОБА_2 безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,10 га цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована по АДРЕСА_1.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь Головного управління Держземагенства у Київській області та Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» земельну ділянку площею 0,10 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована по АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання позовної заяви по 121,80 грн. (сто двадцять одна грн. 80 коп.) з кожного.

Стягнути з Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області та ОСОБА_2 на користь прокуратури Київської області (, банк платника Держказначейська служба України, код банку 820172, р.р. 15641) судовий збір за подання апеляційної скарги по 133,98 грн. (сто тридцять три грн. 98 коп.) з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді