Справа № 185/7140/16-ц
Провадження № 2/185/3855/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Перекопського М. М.,
за участю cекретаря судового засідання Волошиної К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням, -
У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, та ОСОБА_4, посилаючись на те, що їй, на праві приватної власності належить квартира №36 розташована в будинку №36 по вул.Промисловій у м.Павлограді Дніпропетровської області. У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, які доводяться позивачу рідними доньками. Відповідач ОСОБА_5 не проживає у квартирі з 2007 року, а відповідач ОСОБА_4 не проживає у квартирі з 2011 року, онук позивача та син відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 не проживає в квартирі з 2014 року. Відповідачі змінили місце свого проживання, проте не знялися з реєстрації у квартирі позивача. Позивач зазначає, що у звязку з тим, що відповідачі зареєстровані у квартирі, обмежується її право як власника на розпорядження квартирою, тому просить визнати відповідачів такими, що втратив право користування квартирою.
Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надавали.
З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.
Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира №36, розташована в будинку №36 по вул.Промисловій у м.Павлограді Дніпропетровської області, на підставі свідоцтва про право власності на житло та договору купівлі-продажу частини квартири /а.с.6-9/.
У квартирі за вказаною адресою зареєстровані відповідачі, що підтверджується довідкою від 23.08.2016р., а також повідомленнями відділу Адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.
Як вбачається з акту, складеного 25 серпня 2016 року ОСББ "Промислова,36", відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації з 2007 року; відповідач ОСОБА_4Є не проживає за місцем реєстрації з 2011 року; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає у квартирі з 2014 року /а.с.12/.
З повідомлення Державної прикордонної служби України вбачається, що відповідач ОСОБА_2 останній раз перетнула кордон України 13.07.2015 року, виїхавши за межі України, після чого не поверталася. Відповідач ОСОБА_4 виїхала за межі України 01.11.2012 року, ОСОБА_3 виїхав за межі України 30.11.2014р. та не повертався станом на листопад 2016 року.
Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, обставини, того, що у квартирі №36, розташованій в будинку №36 по вул.Промисловій у м.Павлограді Дніпропетровської області, відповідачі не проживають більше дванадцяти місяців, а лише зареєстровані в ній.
В звязку з тим, що відповідачі зареєстровані у спірній квартирі, позивач не має можливості реалізувати своє право на розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки вони в ньому не проживають більше одного року, виїхали проживати до іншого населеного пункту.
Органом опіки та піклування Павлоградської міської ради надано висновок про недоцільність визнання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Проте, суд не може погодитися з цим висновком на підставі ч.6 ст.19 СК України, оскільки він є недостатньо вмотивованим та суперечить інтересам дитини. Так, під час складання висновку, посадовими особами органу опіки та піклування не було прийнято до уваги місце проживання батьків неповнолітнього ОСОБА_3 та не враховано, що дитина досягла 14-річного віку
Як встановлено ч. 2 ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Враховуючи, що ОСОБА_3 досяг 14-річного віку, виїхав більше року тому за межі України, та те, що його мати ОСОБА_2 також проживає за межами України, суд вважає, що задоволення позовних вимог не порушить права неповнолітнього.
Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.
Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням -задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4, на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у сумі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп., з кожної.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку

Суддя ОСОБА_6