29.03.2016 Єдиний унікальний номер 205/7420/13-ц
УХВАЛА

29 березня 2016 рокум. Дніпропетровськсправа № 205/7420/13-ц
6/205/46/16

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Кредитної спілки «Взаємний кредит» про поновлення виконавчих дій по цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Взаємний кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, треті особи Державна міграційна служба Головного управління в Дніпропетровській області м. Дніпропетровська, Служба у справах дітей Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, про виселення, стягнення штрафу та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

Кредитна спілка «Взаємний кредит» звернулась до суду з заявою про поновлення виконавчих дій у цивільній справі, посилаючись на те, що відповідачі повторно вселились у квартиру після їх примусового виселення.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.09.2015р. у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2015р. скасовано ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.09.2015р. та передано питання на вирішення до суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.01.2016р. справу прийнято до провадження суддею Нижним А.В.

29.02.2016р. КС «Взаємний кредит» звернулась до суду із заявою про уточнення вимог, з урахуванням чого просить суд повторно виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 07.08.2010р.н., з квартири № 40, пров. Парусний, буд. №6 у м.Дніпропетровську на підставі виконавчих листів від 15.08.2014р.

У судовому засіданні 29.03.2016р. представник позивача уточнені вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на повторне вселення відповідачів до квартири.

ОСОБА_2 та представник ОСОБА_1 у судовому засіданні визнали факт проживання усіх виселених осіб у відповідній квартирі, проте проти задоволення заяви заперечували з посиланням на те, що стягувач не звертався до Ленінського ВДВС ДМУЮ з заявою про поновлення виконавчих дій, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, 07.08.2010р.н., не виселялись у примусовому порядку із займаної квартири, оскільки були тимчасово відсутні у квартирі на момент проведення відповідних виконавчих дій, а також на те, що на даний момент у квартирі проживає та зареєстрована ще одна дитина ОСОБА_6, 01.10.2014р.н.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не зявились у судове засідання, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, натомість ОСОБА_2 та представник ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечували проти розгляду справи за відсутності інших співвідповідачів, посилаючись на поважність причин їх неявки до суду.

Треті особи не забезпечили явку своїх представників у судове засідання, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання.

Перевіривши викладені у заяві обставини, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на наступне.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2014р., залишеним без змін у цій частині рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.07.2014р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.02.2015р., виселено без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, 07.08.2010р.н., з квартири № 40, пров. Парусний, буд. №6 у м.Дніпропетровську.

На підставі вищевказаних судових рішень Ленінським районним судом м.Дніпропетровська 15.08.2014р. видано виконавчі листи про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, 07.08.2010р.н., з квартири № 40, пров. Парусний, буд. №6 у м.Дніпропетровську без надання іншого житлового приміщення.

Постановами державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ від 05.11.2014р. виконавчі провадження з примусового виконання вищевказаних виконавчих листів від 15.08.2014р. були закінченні у зв'язку із виконанням у повному обсязі (т. 2 а.с.а.с. 85-88).

В акті державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ від 17.03.2015р. зазначено, що на момент виходу з метою перевірки стану арештованого майна, а саме: квартири №40 за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Парусний, буд.№6, виявлено, що в зазначеній квартирі знаходяться особи, яких було примусово виселено на підставі рішення суду, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 89).

ОСОБА_2 та представник ОСОБА_1 у судовому засіданні визнали факт проживання на даний момент у квартирі №40 за адресою м. Дніпропетровськ, пров. Парусний, буд.№6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 07.08.2010р.н.

Відповідно до п. 11 ст. 78 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо особа самостійно вселилася у приміщення, з якого вона була примусово виселена, повторне її виселення може бути здійснено державним виконавцем на підставі ухвали суду, який прийняв рішення про виселення. Виконавче провадження в такому разі підлягає поновленню за постановою державного виконавця.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що відповідачі вселились у спірну квартиру після їх виселення з неї на підставі судового рішення, суд доходить висновку про наявність підстав для прийняття рішення про повторне виселення вказаних осіб.

Суд не бере до уваги посилання представника ОСОБА_1 на те, що стягувач не звертався до Ленінського ВДВС ДМУЮ з заявою про поновлення виконавчих дій, оскільки за змістом п. 11 ст. 78 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження може бути поновлене лише після постановлення відповідної ухвали судом.

Крім того, як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження ВП№44856746 від 05.11.2014р. в ході виконавчого провадження дійсно було встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в зазначеній квартирі не мешкають, особистих речей в квартирі не мають, з урахуванням чого державний виконавець дійшов висновку про виконання рішення суду у добровільному порядку.

Водночас суд критично ставиться до посилання відповідача, як на підставу для відмови у задоволенні заяви, на те, що ОСОБА_4 не виселялась у примусовому порядку із займаної квартири, оскільки була тимчасово відсутня у квартирі на момент проведення відповідних виконавчих дій, адже за змістом ч. 3 ст. 78 Закону України "Про виконавче провадження" відсутність боржника під час виконання рішення про виселення не є перешкодою для виконання рішення суду.

При цьому, факт закриття виконавчого провадження з мотивів виконання боржником рішення у добровільному, а не примусовому порядку, не може бути підставою для відмови у постановленні рішення про повторне виселення такої особи на підставі ч. 11 ст. 78 Закону України "Про виконавче провадження" у випадку її повторного вселення, оскільки інакше тлумачення відповідного законодавчого положення встановлювало б легальний спосіб уникнення виконання рішення суду про виселення.

Суд також розяснює відповідачам, що проживання та реєстрація у спірній квартирі дитини ОСОБА_6, 01.10.2014р.н., не може бути підставою для невиконання судового рішення про виселення інших членів сімї, оскільки ОСОБА_6 народився та був зареєстрований у спірній квартирі уже після ухвалення рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2014р. та набрання ним законної сили 30.07.2014р.

При цьому, суд зазначає, що факт народження ОСОБА_6 уже розглядався судом за заявою ОСОБА_4 в якості підстави для відстрочення виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2014р.,за результатом чого ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.11.2014р. відмовлено у задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення.

Керуючись ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 209, 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повторно виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 07.08.2010р.н., з квартири № 40, пров. Парусний, буд. №6 у м.Дніпропетровську на підставі виконавчих листів від 15.08.2014р.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_7