Справа № 152/354/16-ц
У Х В А Л А

27 квітня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

представника відповідача

Мурафської сільської ради ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини,

встановив:

29.02.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Шаргородського районного суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 29.02.2016 року провадження в означеній цивільній справі відкрито та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 09.03.2016 року, яке відкладено у звязку із неявкою сторін на 22.03.2016 року.

21.03.2016 року від ОСОБА_2 ОСОБА_3 через канцелярію суду подано заяву про уточнення позовних вимог та позовну заяву про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (в новій редакції).

Ухвалою суду в судовому засіданні 22.03.2016 року залишено без руху позовну заяву ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (у новій редакції), оскільки її подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства України, зокрема, вимог ст.119 ЦПК України, відповідно до якої позовна заява повинна містити: імя (найменування) позивача і відповідача, а також представника позивача, якщо позовна заява подається представником; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину; наявність підстав для звільнення від доказування. Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. Якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви подається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

В позовній заяві ОСОБА_2 (в новій редакції) (а.с.36-37), не всі зазначені вимоги ст.119 ЦПК України були дотримані.

Так, позовна заява ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (в новій редакції) підписана ОСОБА_3 з посиланням на довіреність.

Проте, в порушення вимог ч.8 ст.119 ЦПК України, до позовної заяви не додано належно посвідченої довіреності від імені позивача на виконання процесуальних дій, в тому числі на звернення із відповідним позовом до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.42 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені довіреністю.

До позовної заяви додано копію довіреності від імені ОСОБА_2 на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 17.03.2016 року, з якої вбачається, що довіреність посвідчена головою комітету мікрорайону «Пирогово».

Відповідно до ч.1 ст.244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Частиною першою ст.245 ЦК України встановлено, що форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

З абзацу 4 ч.3 ст.245 ЦПК України вбачається, що довіреність особи, яка проживає в населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження кооперативними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами.

Натомість, довіреність від імені позивача на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 посвідчена не уповноваженою особою, не передбаченою в переліку абзацу 4 ч.3 ст.245 ЦК України, оскільки із позовної заяви та паспорта позивача вбачається, що останній зареєстрований і проживає в м. Вінниці на вул. Вишневського, 45 а, тобто в населеному пункті, де є нотаріуси.

Таким чином, позов ОСОБА_2 в новій редакції підписано та подано особою, яка не має повноважень на вчинення вказаних процесуальних дій.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Проте, з позовної заяви ОСОБА_2 в новій редакції вбачається, що ним, в порушення вимог п.2 ч.2 ст.119 ЦПК України, не зазначено відповідача, а в порушення п.3 ч.2 ст.119 ЦПК України, змісту позовних вимог до відповідача.

В порушення вимог ч.2 ст.31 ЦПК України, якою передбачено, що позивач до початку розгляду справи по суті має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, та п.3 ч.2 ст.119 ЦПК щодо змісту позовних вимог, позивач ОСОБА_2 змінив одночасно і підстави, і предмет позову.

Так, предметом первинного позову є продовження строку прийняття спадщини, а підставами позову є вимоги ст.1272 ЦК України, тоді як з позовної заяви в новій редакції від 21.03.2016 року вбачається, що предметом звернення є встановлення факту, що має юридичне значення, а підставою норми ч.2 ст.256 ЦПК України щодо порядку встановлення фактів, що мають юридичне значення.

До того ж, з позовної заяви ОСОБА_2 в новій редакції вбачається, що позивач просить встановити факт, що має для нього юридичне значення.

Частиною 3 ст.15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають справи … в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в порядку окремого провадження, а не позовного.

Згідно з ч.1 ст.234 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Натомість, з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_2 звернувся в позовному провадженні, замість окремого, не зазначивши, до того ж, відповідача, який не визнає вказаного факту.

Згідно із ст.258 ЦПК України, про встановлення факту, що має юридичне значення, особа має право звернутися до суду із заявою, у якій повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Проте, ОСОБА_2 звернувся до суду не із заявою і не в порядку окремого провадження, а з позовною заявою та в порядку позовного провадження.

Для усунення цих недоліків судом був установлений строк позивачеві, що не може перевищувати чотирьох днів з дня отримання даної ухвали і розяснено, що в разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і повернута йому.

Проте, ухвала суду від 22.03.2016 року до теперішнього часу позивачем залишена без належного реагування, хоча отримана ним 29.03.2016 року, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення ухвали суду (а.с.48).

В судові засідання позивач ОСОБА_2 не зявляється, відповідно до заяви просить розгляд справи проводити у його відсутності (а.с.19).

Представник відповідача ОСОБА_1 вважає за необхідне повернути ОСОБА_2 позовну заяву про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (в новій редакції), з участю зацікавленої особи Мурафської сільської ради, у звязку із тим, що позивач не виправив недоліків, зазначених в ухвалі суду від 22.03.2016 року.

Враховуючи, що цивільним процесуальним законодавством України не передбачено надання повторного строку на виправлення недоліків позовної заяви, то позовна заява ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (в новій редакції) від 21.03.2016 року (а.с.36-37) вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст.121, 210 ЦПК України

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (в новій редакції) від 21.03.2016 року повернути позивачеві.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: