Справа № 529/378/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Щабельської І. В.

при секретарі Іванченко В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що вона внаслідок нанесених відповідачем її чоловікові ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середньої тяжкості понесла матеріальні збитки та зазнала моральних страждань, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 3845 грн., моральної шкоди в сумі 70 000 грн., а також витрат за оплату юридичної допомоги та судового збору. При цьому вказала, що в даний час її чоловік помер.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити з підстав викладених у позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заперечень проти позову чи клопотання про відкладення судового засідання не подав.

За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 09 вересня 2015 року вироком Диканського районного суду Полтавської області ОСОБА_2 був засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України за нанесення чоловікові потерпілої ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Уухвалою Апеляційного суду Полтавської області вирок суду залишено без змін, а позивача по справі було визнано потерпілою від кримінального правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 та ч. 1 ст. 1177 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Позивачем внаслідок вчиненого відповідачем кримінального злочину понесла значні затрати на лікування свого чоловіка, які підтверджено фіскальними чеками.

Окрім цього позивач в судовому засіданні вказала, що внаслідок перелому нижньої щелепи її нині померлому чоловікові відповідачем по справі, він фізично не мав змоги повноцінно харчуватись та пережовувати їжу, а тому для приготування і подрібнення йому їжі придбали блендер та м'ясорубку. Купівля вказаних товарів підтверджена чеками, які знаходяться у матеріалах справи.

Відповідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення на користь позивача з віповідача матеріальних збитків, які підтверджено документально, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушеня, позивач понесла моральну шкоду, яку вона оцінює в 70 00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В той же час згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України - розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та вимог ст. 23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та чинним законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

В обгрунтування своїх позовних вимог щодо стягнення на її користь з відповідача моральної шкоди позивач вказала, що вона зазнала значних душевних страждань під час догляду за побитим відповідачем чоловіком, а згодом і від того, що останній закінчив життя самогубством, яке вона пов'язує з протиправними діями відповідача.

Однак жодних документально підтверджених даних щодо погіршення свого психічного стану та глибини душевних стражань позивач не надала.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року із наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене та беручи до уваги той факт, що позивач не надала жодних документальних доказів та вагомих доводів стосовно погіршення її душевного стану, який виник на підставі психотравматичних факторів, глибину її страждань, зазнані нею внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості суд приходить до висновку, що сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача значно завищена. Тому сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 10 000 грн.

Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Cт. 88 ЦПК України зазначає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач документально підтвердила свої витрати на надання їй юридичної допомоги в сумі 1200 грн., а тому саме ця сума та сплачений останньою судовий збір підялгають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 1167, 1177 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 61, 79. 84 88 , 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 3845 /три тисячі вісімсот сорок п'ять/ грн.

Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000 /десясть тисяч/ грн.

Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 1378 / одна тисяча триста сімдесят вісім/ грн.

Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на оплату правової допомоги в сумі 1200 /одна тисяча двісті/ грн.

В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Диканський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: