Справа № 143/1287/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2016 року Погребищенський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Марченко Л.В.

з участю секретаря Горбатюк Т.Б.

розглянувши у судовому засіданні в місті Погребищі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

Встановив:

22.08.2016 року позивачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернулись до суду з цим позовом, вказуючи, що 02.01.2006 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-ОК № 032954, актовий запис № 11. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки.

Спадкодавцем ОСОБА_4, на імя їхнього батька ОСОБА_5, було зроблене заповітне розпорядження, яким вона заповіла йому все своє майно, що належало їй на праві власності, заповіт зареєстрований в реєстрі за №35.

22.09.2011 року помер їхній батько, ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії 1-ОК № 226004, актовий запис № 207. З час свого життя померлий не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку та виготовити на власне імя державний акт.

Після закінчення терміну, протягом якого спадкоємці звертаються із відповідними заявами про прийняття спадщини, вона на підставі ст. 1298 ЦК України, звернулась до Погребищенської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нотаріус Погребищенської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину їм відмовив. Причиною відмови є те, що відповідно до підпункту 4.15, пункту 4, глави 10, ІІ розділу «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належного майна спадкодавиці.

Державний акт про право приватної власності на землю за невстановлених обставин був втрачений, про його втрату було повідомлено через засоби масової інформації (оголошення в районній газеті «Колос» ).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, проте направив до суду свою заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності та просив позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_2, в судове засідання не зявилась, проте направив до суду свою заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності та вимагала визнати її право власності на земельну ділянку.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не зявився, направив до суду телефонограму, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності.

Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Беззаперечно встановлено, що ОСОБА_4, яка померла 02.01.2006 року в м. Сквира Київської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 12) була власником земельної ділянки площею 3,5909 га, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с. 18 ). Померла ОСОБА_4, залишила заповітне розпорядження, яким вона заповіла ОСОБА_6, все своє майно, що належало їй на праві власності, заповіт зареєстрований в реєстрі за №35 (а.с. 14), однак ОСОБА_6 який помер 22.09.2011року в м. Сквира Київської області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії 1-ОК № 226004, актовий запис № 207, за життя не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку та виготовити на власне імя державний акт. У встановлений законом строк позивачі по справі ОСОБА_1, та ОСОБА_2, як єдині спадкоємці за законом, подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори Вінницької області № 463/01-16 від 19.08.2016 р. (а.с.15) у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, в звязку з втратою правовстановлюючих документів.

Дані правовідносини у системному звязку регулюються:

-ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном;

-ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом;

-ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності;

-ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що ОСОБА_4, яка померла 02.01.2006 року в м. Сквира Київської області, що підтверджується свідоцтвом про її смерть, була власником земельної ділянки площею 3,5909 га, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради. Померла ОСОБА_4, залишила заповітне розпорядження, яким вона заповіла ОСОБА_6, все своє майно, що належало їй на праві власності, заповіт зареєстрований в реєстрі за №35. Однак ОСОБА_6 який помер 22.09.2011року в м. Сквира Київської області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії 1-ОК № 226004, актовий запис № 207, за життя не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку та виготовити на власне імя державний акт. У встановлений законом строк позивачі по справі ОСОБА_1, та ОСОБА_2, як єдині спадкоємці за законом подали до нотаріальної контори заяву про її прийняття, однак у звязку з втратою правовстановлюючих документів не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право приватної власності на це майно.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

Вирішив :

Позов задовольнити.

Визнати за, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельної ділянки, площею 3,5909 га, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради, Погребищенського району, Вінницької області, що належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 085570, виданого Погребищенською районною державною адміністрацією 05.12. 2003 року.

Визнати моє, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельної ділянки, площею 3,5909 га, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради, Погребищенського району, Вінницької області, що належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 085570, виданого Погребищенською районною державною адміністрацією 05.12. 2003 року.

Суддя