Справа № 523/907/16-ц
Провадження №2/523/1020/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

при секретарі Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одесі, цивільну справу за позовомпублічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 - про відшкодування майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ

ПАТ АБ «Південний» (далі за текстом Банк) звернулось до суду з позовними вимогами в яких посилаючись на те, що ОСОБА_1 працюючи касиром у відділенні №15-32 ПАТ АБ «Південний», на яку було покладено повну матеріальну відповідальність щодо зберігання готівки та інших цінностей у сейфах відділення банку, 08.05.2015р. допустила нестачу на суму 7000,00 грн., а згодом 02.09.2015р. нестачу на суму 10000,00 грн. Розмір нестачі був встановлений відповідними актами, результатами службового розслідування та поясненнями винних осіб. Позивач зазначає, що відповідачем була частково погашена виявлена нестача. Залишок боргу на даний час складає 5426,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача предявлені позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

ОСОБА_1 в судовому засіданні предявлені позовні вимоги не визнала в повному обсязі, посилаючись на їх недоведеність та безпідставність. В судове засідання призначене на 06.09.2016р. не зявилася без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином.

Суд, заслухавши сторін, вивчивши надані сторонами докази, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються главою ІХ КЗпП України, зокрема ст.130, п.1 ст.134, ст.135-1, 138 КЗпП України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. Частина 2 цієї ж статті визначає, що при покладанні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Згідно п.1 ст.134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Статтю 138 КЗпП України встановлено, що для покладання на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст.130 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Матеріалами справи встановлено,що ОСОБА_1 за наказом №335-к від 03.06.2013р. працювала на посаді касирау відділенні №15-32 ПАТ АБ «Південний», розташованого за адресою: м. Одеса, вул.Фонтанська дорога, 16.

Згідно представленого наказу №295 від 03.07.2013р., копії договору про повну матеріальну відповідальність від 03.06.2013р. з ОСОБА_1 був укладений договір про повну матеріальну відповідальність та покладено обовязок щодо зберігання готівки та інших цінностей у сейфах відділення.

Згодом, наказом № 792-к-рс від 17.09.2015р. ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади в звязку втратою довіри на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України. Наказ про звільнення позивачем на осопорювався.

З посадової інструкції касира відділення №15-32 вбачається, що до функціональних обовязківЮрченко М.В. входило приймання через касу банку готівки національної та іноземної валюти від клієнтів для зарахування на власні рахунки та рахунки інших юридичних і фізичних осіб або на відповідний рахунок банку (філії, відділення), приймання від фізичних та юридичних осіб готівки національної та іноземної валюти для переказу і виплати отримувачам сум переказів в готівковій формі через операційну касу, здійснення обмінних валютних операції, тощо. Передача валютних та інших цінностей проводилася у відділенні на підставі актів.

Так, 08.05.2015р. начальником відділення №15-32 та касиром ОСОБА_1 був складений акт яким була встановлена нестача при зводі каси в розмірі 7000,00грн. Факт нестачі у розмірі 7000,00 грн. підтвердила сама ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях від 08.05.2015р., в яких просила утримати виявлену нестачу з її заробітної плати.

Актом від 02.09.2015р. було встановлено, що 01.09.2015р. при проведенні перерахунку каси у касира ОСОБА_1 була виявлена нестача на суму 10 000,00 грн. В своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 від 02.09.2015р. зазначила, що перебуваючи на обідній перерві до 15.00г. була відсутня на робочому місці, при цьому робоче місце каса була зачинена, проте не на ключ. З приводу виявленої 01.09.2015р. нестачі у відділенні було проведено службове розслідування та актом від 14.09.2015р. було встановлено, що валютні та інші цінності відділення №15-32, а також ключ від сейфу були передані ОСОБА_1 01.09.2015р. остання виконуючі функції завідувача каси, тимчасово залишала робоче місце, не забезпечив зберігання цінностей, залишив ключі від сейфу і в двері касової кабіни, а також документально оформила видачу коштів в підоблік після факту взяття грошових коштів касиром ОСОБА_2 Крім того, комісія прийшла до висновку, що нестача виникла у звязку з винними діями касира відділення №15-32 ОСОБА_3, яка 01.09.2015р. з робочого місця ОСОБА_1 взяла грошові кошти в розмірі 70000,00грн. та в.о. начальника відділення №15-32 ОСОБА_4, яка дозволила касиру ОСОБА_2 взяти грошові кошти з робочого місця ОСОБА_1

На підставі службової записки від 17.09.2015р. та особистих заяв ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 виявлена 01.09.2015р. нестача була розподілена на трьох робітників по 3300,00 грн. з кожного.

На час розгляду справи, згідно виписки руху по особовому рахунку, ОСОБА_3, ОСОБА_4 було сплачено нестачу в повному обсязі. ОСОБА_1 було сплачено нестачу, виявлену 08.05. та 01.09.2015р. в загальному розмірі на суму 4974,00 грн. Тобто, залишок несплаченого боргу у ОСОБА_1 перед Банком складає 5426,00грн.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги винні дії ОСОБА_1, яка працюючі касиром мала повну матеріальну відповідальність, наслідком яких Банку було завдану пряму дійсну шкоду, а також наявності причинного звязку між протиправними діями та завданою шкодою, слід дійти висновку, що предявлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1378,00 грн.

На підставі ст.130,132,134 КЗпП України, керуючись ст.ст.10,11,64,88,209, 212,214,215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 - про відшкодування майнової шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» завдану матеріальну шкоду в розмірі 5426,00 гривень, судовій збір в розмірі 1378,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя