пр. № 2/759/992/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року Суддя Святошинського районного суду м. Києва Лук'яненко Л.М., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна набутого в шлюбі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна набутого в шлюбі та через канцелярію суду подала клопотання в якому просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на двокімнатну квартиру № 47, загальною площею 45 кв.м., що розташована в житловому будинку АДРЕСА_1 та трикімнатну квартиру № 26, загальною площею 60 кв.м., що розташована в житловому будинку № АДРЕСА_2.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню на підставі наступного.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду ( ч. 1, ч. 3 ст. 151 ЦПК України). Позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпеченняпозову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За загальними правилами частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Особа, яка просить про вжиття таких заходів, зобов'язана надати докази на підтвердження необхідності вжиття певного виду забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст. 153 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, як вказано в пункті 4 постанови Пленуму, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову згідно нормам чинного цивільного процесуального законодавства - це вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, тощо.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення.

Частиною 1 статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.

Позивач просить накласти арешт на майно відповідача в порушення вказаних процесуальних норм та роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, доказів належності відповідачу права власності на майно на день розгляду клопотання позивачем не надано.

Заява про забезпечення позову вмотивована лише припущеннями та побоюваннями щодо невиконання рішення суду в разі задоволення позову, вимоги заяви не підтверджені належними доказами, що свідчили б про обґрунтованість тверджень позивача, а тому заява є передчасною, безпідставною, необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна набутого в шлюбі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С У Д Д Я Л.М. Лук'яненко