РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.,

за участю секретаря Левченко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 про усунення перешкод у користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

28.09.2015 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять усунути їм перешкоди у здійсненні ними права користування та розпорядження кладовими приміщеннями (підвалом) у будинку за адресою: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, буд. 7/9, що перебувають у їх спільній сумісній власності шляхом зобовязання відповідачів звільнити вказані кладові приміщення (підвал) від своїх речей, продуктів харчування та іншого майна; зобовязати відповідачів не чинити позивачам перешкод у користування вказаними кладовими приміщеннями, а також звільнити приміщення від своїх речей у вказаному будинку та судові витрати покласти на відповідачів. В обгрунтування своїх вимог посилались на наступне. Позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира №1 за адресою: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, 7/9, та зазначили, що взагалі у цьому будинку міститься одна квартира. Інші мешканці будинку відсутні. Вказаний будинок має кладові приміщення (підвал), які є допоміжними приміщеннями загального користування та передаються у власність власнику будинку, тобто їм, безоплатно та окремо приватизації не підлягають. На теперішній час згідно рішення Харківської міської ради Харківської області від 19.12.2012 року №974/12 вищевказаний будинок було вилучено з комунальної власності м. Харкова та передано на баланс власникам квартири, тобто позивачам. Проте, вказані кладові приміщення (підвал) безпідставно зайняті та використовуються відповідачами для своїх власних потреб, внаслідок чого позивачі позбавлені можливості здійснювати право власності, тому вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, а позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи без своєї присутності.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та представник відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 ОСОБА_16 заперечували проти задоволення позовних вимог позивачів, оскільки користуються спірними підвальними приміщеннями, а у позивачів відсутні дозвільні документи на вказані приміщення та воними ними не користуються.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 в судове засідання не зявились, повідомлені судом належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, копії інвентаризаційних справ, і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 3 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Разом із тим, ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено ч. 2 цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Зазначені позивачами у позовній заяві вимоги повинні підтверджуватись наявністю права власності позивачів на майно, щодо якого необхідно усунути перешкоди, наявність незаконного користування майном відповідачів, відсутність у відповідачів правових підстав для користування майном.

Відповідно до витягів про державну реєстрацію прав Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що квартира АДРЕСА_1 у м Харків належить на праві спільної сумісної власності позивачам по справі на підставі свідоцтва про право власності №2-04-220524 від 30.06.2004 року та свідоцтв про право на спадщину за законом. (а.с.5-6, 45-50).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно рішення Харківської міської ради Харківської області від 19.12.2012 року №974/12, будинок за адресою: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, 7/9 (кв.1) було вилучено з комунальної власності м. Харкова та передано на баланс власникам квартири. (а.с. 10-12).

Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» від 04.10.2013 року, під житловим будинком, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, 7/9, знаходяться кладові приміщення (підвал), якими користуються мешканці будинку №9, а документи на користування вказаними приміщеннями в КП «Жилкомсервіс» відсутні. Підвалом користується 7 сімей. (а.с. 13).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду в процесі приватизації громадяни набувають право власності на квартири та допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Суд встановив, що спірне приміщення є кладове приміщення (підвал) жилого будинку, тобто допоміжним приміщенням.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 N 76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 25.08.2009 за N 927/11207, допоміжні приміщення житлового будинку призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування населення.

За змістом пункту 2 ст.10 Закону, допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно офіційного тлумачення, що наведене в рішенні Конституційного Суду України N 4-рп/2004 від 02.03.2004 р. у справі за конституційним зверненням ОСОБА_17 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Тобто, право володіння, користування та розпорядження допоміжними приміщеннями мають усі співвласники житлового будинку, в тому числі співвласники квартири в однокімнатному житловому будинку.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім виключень, передбачених законом. При цьому п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначає, що право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 ч. 4 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За правилами даної статті, власник (титульний володілець) може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння. Таке право забезпечується йому за допомогою негаторного позову. Негаторний позов це позадоговірна вимога власника, який володіє річчю, до третьої особи про усунення перешкод у здійсненні правомочностей користування і розпорядження майном. Перешкодою в здійсненні правомочностей власника є неправомірні дії порушника цих прав.

Правом на негаторний позов володіють власник, а також титульний володілець, які володіють річчю, але позбавлені можливості користуватися чи розпоряджатися нею. Як відповідач виступає особа, яка своєю противоправною поведінкою створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності (права титульного володіння).

З матеріалів справи вбачається, що кладовими приміщеннями (підвалом), які розташовані у будинку №7/9 по вул. Маршала Бажанова у м. Харків користуються відповідачі мешканці будинку №9 по вул. Маршала Бажанова, який розташований поруч з будинком №7/9, при цьому, доказів того, що між позивачами та відповідачами були укладений договір оренди або існує інше правове підґрунтя, яке надавало б законні підстави відповідачам по справі використовувати кладові приміщення (підвал) позивачів на власний розсуд, суду надано не було.

Оскільки негаторний позов як засіб захисту права власності застосовується, якщо сторони не перебувають у договірних відносинах, то суд вважає підставним звернення позивачів з цим позовом, бо за наявності договору порушення права власності мало б захищається нормами зобов'язального права.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 9.05.2014 року, яке набуло чинності 01.08.2014 року, позивачам усунуто перешкоди у здійсненні ними права у проведенні інвентаризації кладового приміщення (підвалу) у будинку за адресою: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, б. 7/9, кв.1, яке перебуває у їх спільній сумісній власності, шляхом надання позивачам відповідачами доступу до кладового приміщення (підвалу) разом з працівником КП «ХТМ» для інвентаризації цього підвального приміщення та стягнуто на їх користь судові витрати. (а.с. 7-9).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачами була проведена інвентаризація житлового будинку №7/9 та виготовлено технічний паспорт, з якого вбачається, що підвальному приміщення під житловим будинком по вул. Маршала Бажанова, 7/9 було присвоєно літ «В-1». (а.с.14-16).

Тобто суд приходить до висновку, що мешканці будинку по вул. Маршала Бажанова, б. 7/9, кв.1 у м. Харкові фактично мають у власності кладові приміщення, які є приналежністю іншої (головної) речі, тобто квартири №1 зазначеного будинку і ці кладові приміщення мають допоміжний статус, що врегульовано ст. 186 ЦК України, а додаткові правовстановлюючі документів на допоміжні приміщення відповідно до чинного законодавства не потрібні.

Крім того, дослідивши надані до суду копії інвентаризаційних справ (т.2) встановлено, що відповідачі користуються кладовими приміщеннями (підвалом), які знаходяться під окремим будинком №7/9 по вул. Маршала Бажанова в м. Харкові.

Таким чином, позивачі по справі, маючи титул власника майна, отриманого на законних підставах, тривалий час були безпідставно позбавлені тріади повноважень власника, а саме правом користування, володіння та розпорядження своїм майном, внаслідок протиправних дій відповідачів, що є неправомірними.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. на користь позивачів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 8,14,15, 57, 60, 201, 202, 203 ЦПК України, ст.ст. 8, 41 Конституції України, ст. ст. 15,16, 321, 386, 391 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 перешкоди у здійснені ними права у користуванні та розпорядженні кладовими приміщеннями (підвалом) у будинку за адресою: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, б.7/9, що перебувають у їх спільній сумісній власності, шляхом зобовязання ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_14, звільнити вказані кладові приміщення (підвал) від своїх речей, продуктів харчування та іншого майна.

Зобовязати ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_14 не чинити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, перешкоди у користуванні кладовими приміщеннями (підвалом) у будинку за адресою: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, буд. 7/9, що перебувають у їх спільній сумісній власності.

Стягнути з ОСОБА_18 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_19 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_11 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5), ОСОБА_12 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5), ОСОБА_15 (ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_11, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12), ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_13, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12), ОСОБА_7 (14.03.1988 р.н., зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10), ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_14, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10), ОСОБА_13 (ІНФОРМАЦІЯ_15, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_16) , ОСОБА_20 (ІНФОРМАЦІЯ_17, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_16) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3) судовий збір у розмірі 40 (сорок) гривень 60 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківськоїобласті, через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий