АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3343/16 Справа № 2-514/11 Головуючий у 1 й інстанції - Дячков С.В. Доповідач - Кочкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Каратаєвої Л.О., Григорченка Е.І.,

при секретарі - Григор'євій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «ОМЕГА Банк» - Кузик Тараса Степановича на заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 травня 2011 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що 13 серпня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, який був її чоловіком, було укладено кредитний договір №0310/0807/98-029, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти у розмірі 93000 доларів США на строк до 12 серпня 2017 року включно, з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,5 % річних. 13 серпня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ПП «Омега-Дніпро», яке виступало майновим поручителем за виконання ФОП - ОСОБА_3 зобов'язань, передбачених кредитним договором № 0310/0807/98-029, було укладено іпотечний договір № 0310/0807/98-029-z-1. ПП «Омега-Дніпро» з 2000 року належало відповідачу по справі ОСОБА_3, він його придбав ще за довго до їхнього шлюбу. При цьому, на той час їй нічого не було відомо про вказаний кредит та іпотечний договори, її чоловік, відповідач по справі ОСОБА_3, про те, що він від свого імені, знаходячись у шлюбі із нею, склав ці договори, її не повідомив, і вона не надала ні усної, ні письмової згоди на це. Вважаючи що чоловік не має заборгованості за кредитом, 19 вересня 2008 року вона уклала з Дніпропетровським відділенням публічного акціонерного товариства «Сведбанк» договір поруки № 0310/0807/98-029-Р-1, а 07 червня 2010 року отримала повідомлення від «Сведбанку», що у її чоловіка за кредитом прострочена заборгованість на загальну суму 41535,88 доларів США. У банку вона дізналась, що заборгованість за кредитом на момент складання договору поруки вже існувала. На час подання позову до суду позивачка з чоловіком розлучалась, роботи в неї не має, її синові 3 роки, і для неї настали дуже тяжкі обставини, які обтяжують ще і договором поруки, згідно якого банк вимагає від неї повернення кредиту її чоловіка, який не виконує своїх зобов'язань перед банком. Просила визнати недійсним договір поруки №0310/0807/98-029-Р-1 від 19 вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» (а.с. 6-7).

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 травня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним договір поруки № 0310/0807/98029-Р-1 від 19 вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» в особі Дніпродзержинського відділення, вирішено питання судових витрат (а.с. 39-40) .

В апеляційній скарзі ПАТ «ОМЕГА Банк», посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ВАТ «Сведбанк» (наразі ПАТ «Омега Банк»), ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки відмовити в повному обсязі (а.с. 161-165).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 серпня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» в особі заступника директора Дніпродзержинського відділення АКБ «ТАС-Комерцбанк» Фаренюк В.І. та ФОП ОСОБА_3, було укладено кредитний договір № 0310/0807/98-029, предметом договору є те, що АКБ «ТАС-Комерцбанк» дає, а ОСОБА_3 одержує кредит в сумі 93000 доларів США на строк до 12 серпня 2017 року включено, з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,5 % річних (а.с. 9-13). 13 серпня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» в особі заступника директора Дніпродзержинського відділення АКБ «ТАС-Комерцбанк» Фаренюк В.І. та ПП «Омега-Дніпро» в особі Даниліної О.Б., яке виступило майновим поручителем за виконання ФОП ОСОБА_3 зобов'язань, передбачених кредитним договором № 0310/0807/98-029, було складено іпотечний договір № 0310/0807/98-029-z-1 (а.с. 14-15).

19 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Сведбанк» в особі заступника директора Дніпродзержинського відділення Фаренюк В.І. укладено договір поруки 0310/0807/98-029-Р-1, відповідно до якого поручитель відповідає перед банком за виконання позичальником ОСОБА_3 своїх обов'язків по кредитному договору № 0310/0807/98-029 від 17 серпня 2007 року (а.с. 8). Цей договір підписаний також і ОСОБА_3

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції суд посилався на ст. 203, 215, 216 ЦК України, та виходив з того, що кредитний договір № 0310/0807/98-029 від 13.08.2007 року був укладений без відома позивачки та виходить за рамки дрібного побутового правочину.

Однак, із вказаними висновками суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону судове рішення не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка 19 вересня 2008 року уклала договір поруки на забезпечення боргового зобов'язання боржника за кредитним договором, підписала його, що не оспорює.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Визнаючи договір поруки недійсним, суд 1 інстанції не указав, яким саме вимогам закону він суперечить, відсутнє таке обґрунтування і в позовній заяві, а кредитний договір № 0310/0807/98-029 від 13.08.2007 року ніким не оспорюється.

Суд 1 інстанції, у порушення ч.4 ст. 10 ЦПК України не роз'яснив позивачці право на уточнення позовних вимог та наслідки вчинення чи не вчинення процесуальних дій, і розглянув справу, не з'ясувавши, яким вимогам закону суперечить оспорюваний договір поруки. Апеляційний суд відповідно до ст. 303, 304, 307 ЦПК України позбавлений можливості усунути зазначене порушення, тому рішення суду підлягає скасуванню (п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України) з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «ОМЕГА Банк» - Кузик Тараса Степановича - задовольнити.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 травня 2011 року скасувати.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ВАТ «Сведбанк» (наразі ПАТ «Омега Банк»), ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: