У х в а л а

5 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву Маріупольської міської ради Донецької області про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Донецької області від 24 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року у справі за заявою Маріупольської міської ради Донецької області про визнання спадщини відумерлою,

в с т а н о в и л а :

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області рішенням від 28 липня 2015 року заяву Маріупольської міської ради Донецької області (далі - Маріупольська міськрада) задовольнив, ухвалив: визнати спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1, що відкрилася після смерті ОСОБА_4, відумерлою; визнати право власності на вказаний житловий будинок за територіальною громадою в особі Маріупольської міськради.

Апеляційний суд Донецької області 24 лютого 2016 року скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні заяви Маріупольської міськради про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності за територіальною громадою в особі Маріупольської міськради, відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 25 травня 2016 року касаційну скаргу Маріупольської міськради відхилила, рішення Апеляційного суду Донецької області від 24 лютого 2016 року залишила без змін.

25 серпня 2016 року Маріупольська міськрада звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Донецької області від 24 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 1220, 1268, 1269, 1277 Цивільного кодексу України.

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 жовтня 2011 року і 12 березня 2014 року, ухвалу Верховного Суду України від 10 грудня 2008 року, постанови Верховного Суду України від 4 лютого 2015 року і 6 липня 2016 року, постанову Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», в яких, на думку заявника, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 25 травня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про відсутність правових підстав для задоволення заяви з огляду на те, що дружина спадкодавця на момент його смерті постійно проживала у спірному будинку, а тому вважається такою, що прийняла спадщину; крім того, заявник звернувся до суду до спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Разом з тим в ухвалі Верховного Суду України від 10 грудня 2008 року, ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 жовтня 2011 року і 12 березня 2014 року, наданих заявником для порівняння, касаційні суди, направивши справи на новий розгляд до судів першої інстанції, вказали на необхідність з'ясувати всі фактичні обставини справ, які мають істотне значення для їх правильного вирішення.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Постанови Верховного Суду України від 4 лютого 2015 року і 6 липня 2016 року не можуть слугувати прикладом неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки прийняті в порядку перегляду судових рішень з підстав, передбачених статтею 355 ЦПК України, а тому не є судовими рішеннями суду касаційної інстанції.

Крім того, постанова Пленуму Верховного Суду України також не є судовим рішенням суду касаційної інстанції, а тому не може слугувати прикладом неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою Маріупольської міської ради Донецької області про визнання спадщини відумерлою за заявою Маріупольської міської ради Донецької області про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Донецької області від 24 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
Я.М. Романюк
А.Г. Ярема