Номер провадження 2/754/752/16
РІШЕННЯ

Іменем України

22 квітня 2016 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Ленській Т.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивачем до суду подано позовну заяву до ОСОБА_2 відповідно до якої позивач просила (з урахуванням уточнень) поділити майно набуте під час шлюбу шляхом виділення їй у власність 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 27.04.1996 року по 11.10.2012 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на сьогодні є повнолітнім та неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. В зв'язку з припиненням шлюбних відносин виникла необхідність в поділі майна.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв.

Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що з 27.04.1996 року сторони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Згідно свідоцтва про зміну імені виданого 26 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1».

Згідно договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_2 21 грудня 2004 року придбав квартиру АДРЕСА_1. Згідно реєстраційного напису на правовстановлювальному документі квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 (а.с.6)

На підставі вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст..372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при досягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.

Відповідно до вимог ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Крім того, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановить обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясувати джерело та час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна також враховуються борги подружжя та правовідносини за зобов»язаннями, що виникли в інтересах сім»ї (ч.4 ст.65 СК України).

Відповідно до вимог ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Постановою Пленуму Верхового Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз"яснено судам, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою, до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувались за рахунок коштів, що бути особистою власністю кожного з них.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_2 у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 В зв»язку з тим, що відповідно до вимог ст..70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення частки ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності подружжя, а тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені при зверненні до суду пропорційно частці задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 62, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

В порядку поділу майна подружжя визнати право власності ОСОБА_1 на 2/3 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

В порядку поділу майна подружжя визнати право власності ОСОБА_2 на 1/3 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3654 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: