Справа № 203/6387/15-ц
Провадження № 2/0203/249/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Єдаменко С.В.,

при секретарі - Заярній А.Ю.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, треті особи без самостійних вимог - Житлово-будівельний кооператив № 69 «Метеор», П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

23 листопада 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_2 з позовом до Дніпропетровської міської ради, треті особи без самостійних вимог ЖБК № 69 «Метеор», П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначено, що батьки позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_5 батько позивачки помер. Після смерті батька позивачки відкрилась спадщина на ? частини вказаної квартири, але ніхто зі спадкоємців до нотаріальної контори не звертався, проте мати позивачки фактично вступила в управління та володіння майном. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_4, після смерті якої позивачка звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса у видачі свідоцтва про спадщину було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. Оскільки батьки фактично були власниками вказаної квартири та на даний час позивачка є єдиною спадкоємницею за законом вона просить в судовому порядку захистити своє право та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, в житловому будинку літера А-5, яка складається з 3 кімнат житловою площею 40,8 кв.м., в тому числі 1-а кімната - 17,1 кв.м., 2-а кімната - 10,9 кв.м, 3 кімната - 12,8 кв.м., кухні - 6,1 кв.м., вбиральні (сполученої) - 2,8 кв.м., коридору 4,4 + 1,1 кв.м., комори - 1,5 - 0,8, балкону - 0,8 кв.м., загальна площа 58,3 кв.м. (а.с.2-3)

Представник позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити. (а.с.137-138)

Відповідач у судове засідання для розгляду справи по суті не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У судових засіданнях були присутні представники відповідача, яким роз'яснювались процесуальні права та обов'язки, проте справа по суті не розглядалась, оскільки судові засідання були відкладені. Крім того, суд виходить з того, що відповідач не був позбавлений можливості залучити іншу особу для представництва своїх інтересів (а.с.а.а.111 -112)

Третя особа без самостійних вимог - П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора у судові засідання не з'явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.

Третя особа без самостійних вимог - ЖБК № 69 «Метеор» у судове засідання не з'явилась, про час, місце та дату судового засідання повідомлялась належним чином. На адресу суду надійшло клопотання в якому ЖБК № 69 «Метеор» просить суд розглянути справу за відсутності сторони на підставі наявних в матеріалах справи доказів та задовольнити позов в повному обсязі. (а.с.70)

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 14 серпня 1959 року був укладений шлюб, що підтверджується повторним свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_2. (а.с.6)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилась донька ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3, відповідний актовий запис № 2828. (а.с.6 на зв.) 23 березня 1991 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, під час якого змінила своє прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_4, актовий запис № 335. (а.с.6 на зв.)

17 січня 1966 року ОСОБА_3 був виданий ордер № 2782 на право заняття 3 кімнатної квартири АДРЕСА_1, площею 43,6 кв.м., для сім'ї, яка складається з 4 чоловік - сам ОСОБА_3, жінка - ОСОБА_4, син - ОСОБА_8, мати - ОСОБА_9 (а.с.5)

Як вбачається з наявного в матеріалах справи листа наданого ОК ЖБК № 69 «Метеор», ОСОБА_4 разом з своїм чоловіком ОСОБА_3 дійсно були членами ОК ЖБК № 69 «Метеор» з 25 січня 1966 року. Ними був сплачений у повному обсязі пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1, у розмірі 4 692,30 карб. (а.с.12)

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю, чинного на момент виникнення вказаних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», чинного в період з 15 квітня 1991 року по 20 червня 2007 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період шлюбу в повному обсязі сплатили пайовий внесок за квартиру, суд приходить до висновку, що вони набули право власності на вказане нерухоме майно по ? частині кожний.

ІНФОРМАЦІЯ_5 батько позивачки ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_6, видане ІНФОРМАЦІЯ_4 Рибальківською сільською радою Козельківського району Полтавської області, відповідний актовий запис № 8. (а.с.7)

13 грудня 2002 року ОСОБА_4 до нотаріальної контори була подана заява про прийняття спадщини за померлим ОСОБА_3, а саме майна яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та приватизованою земельної ділянки. (а.с.94 на зв.)

На час виникнення вказаних правовідносин вони були врегульовані Цивільним кодексом Української РСР, чинним до 31 грудня 2003 року.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Як вбачається зі спадкової справи № 445/02 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3, розпочатої 13 грудня 2002 року Козельщинською державною нотаріальною контрою, відомості про заповіти померлого ОСОБА_3 у ній відсутні (а.с.а.с. 94 - 102)

При таких обставинах суд приходить до висновку про наявність підстав для спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

Оскільки ОСОБА_4 була дружиною ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР вона відносилась до першої черги спадкоємців за законом.

Згідно спадкової справи № 445/02 інші спадкоємці (у тому числі позивачка) за оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 не звертались

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 прийняла спадщину померлого ОСОБА_3 та до неї перейшло право власності на належну йому ? частину квартири АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5, видане відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 20 лютого 2015 року, актовий запис № 1518. (а.с.7 на зв.)

24 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за померлою ОСОБА_4, яка є матір'ю заявниці. (а.с.83 на зв.)

22 серпня 2015 року державним нотаріусом п'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Карачун О.О. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_4, через відсутність правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1. (а.с.9)

Відповідно до статей 1216-1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Особливістю прийняття спадщини спадкоємцем, який не проживав разом із спадкодавцем є те, що спадкоємець має особисто, у строк, встановлений статтею 1270 ЦК України, подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 120/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, відкритої 24 квітня 2015 року П'ятою дніпропетровською державною нотаріальною контрою, відомості про заповіти та спадкові договори ОСОБА_4 в Спадковому реєстрі відсутні. Позивачка звернулась за оформленням спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, син ОСОБА_4 ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а його донька - ОСОБА_11 (онука ОСОБА_4.) за оформлення спадщин не зверталась та на спадщину не претендує. Інші особи за прийняттям спадщини не звертались (а.с. а.с. 82 -93)

При таких обставинах суд приходить до висновку, що позивачки набула прав на спадщину після смерті ОСОБА_4, у тому числі й успадковану останньою після смерті ОСОБА_3.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, у тому разі, коли в нього відсутні правовстановлюючі документи.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивачка набула права власності на успадковане майно як спадкоємець за законом, своєчасно звернулась до нотаріальної контори за оформленням своїх прав, проте не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, так як за життя батьки позивачки не зареєстрували своє право власності на нерухоме майно, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі і визнати за позивачкою відповідне право в судовому порядку.

Згідно Розпорядження виконуючої обов'язки Дніпропетровського міського голови ОСОБА_12 від 24 листопада 2015 року №882-Р про перейменування топонімів м. Дніпропетровська вулицю Вакуленчука було перейменовано на вулицю Леоніда Стромцова.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи позицію позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного керуючись ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст. 15 Закону України «Про власність», ст.ст. 524, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, ст.ст. 317, 319, 321, 328, 392, 1216-1218, 1223, 1258, 1267-1270, 1276 Цивільного кодексу України 2003 року, ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 58,3 кв.м., житловою площею 40,8 к.в м., яка в цілому складається з: 1 - коридор площею 4,4 кв.м., 2 - санвузол площею 2,8 кв.м., 3 - кухня площею 6,1 кв.м., 4 - житлова площею 17,1 кв.м., 5 - житлова площею 10,9 кв.м., 6 - кладова площею 1,5 кв.м., 7 - житлова площею 12,8 кв.м., 8 - кладова площею 0,8 кв.м., 9 - коридора площею 1,1 кв.м., І - балкону площею 0,8 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є спадкоємицею ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текс рішення складено 23.03.2016 року.

Суддя С.В. Єдаменко