Справа № 202/911/16-ц
Провадження № 2/0202/988/2016
19 лютого 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Мороза В.П.
при секретарі - Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дострокове розірвання договорів, визнання права власності, -
В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, у якій позивач, з урахуванням уточнень, просить:
- розірвати Договір про пайову участь у будівництві обєктів нерухомості від 01 лютого 2005 року, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо будівництва нежитлових будівель та споруд, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, Ленінський район, вул. Юдіна, 3-Б;
- визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на будівлі та споруди № 3Б по вул. Юдіна, що у м. Дніпропетровську, а саме: літ. Л-2, літ. Л-1, літ. М-2, літ. О-1, літ. П-1, літ. С-1, літ. С-1, літ. л, літ. м, літ. м, літ. о, літ. Р, з подальшою реєстрацією права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
- розірвати Договір про пайову участь у будівництві обєктів нерухомості від 01 серпня 2006 року, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо будівництва автозаправочного комплексу, загальною площею 1 008,00 кв.м., який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний район, вул. Журналістів, 16.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилалась на те, що 01 лютого 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір про пайову участь у будівництві обєктів нерухомості (нежитлових будівель та споруд), які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, Ленінський район, вул. Юдіна, 3-Б. Позивачем самочинно було здійснено будівництво вищевказаних обєктів нерухомості. Також 01 серпня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір про пайову участь у будівництві обєкта нерухомості (автозаправочного комплексу), загальною площею 1 008,00 кв.м., який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний район, вул. Журналістів, 16. В супереч Договору про пайову участь у будівництві, відповідач своїх зобовязань не виконав у повному обсязі. Відповідач 17 липня 2014 року без згоди на те позивача уклав з невстановленою третьою особою Договір оренди на вищевказані обєкти нерухомості, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний район, вул. Юдіна, 3-Б, а також за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний район, вул. Журналістів, 16. Отже, своїми діями відповідач фактично не визнає право власності позивача на нежитлові будівлі, що і стало підставою для звернення до суду.
Позивач в судове засідання не зявилась, у позовній заяві зазначила клопотання про розгляд справи без її участі та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 було самочинно було здійснено будівництво будівель та споруд, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Юдіна, 3Б.
Згідно інформації Технічного паспорту на будівлі та споруди № 3Б по вул. Юдіна, що у м. Дніпропетровську, який виготовлений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1, кваліфікаційний сертифікат Серії АЕ № 002487, виданий 17 липня 2013 року, зареєстрований у реєстрі атестованих осіб 17 липня 2013 року за № 2370), будівлі та споруди № 3Б по вул. Юдіна, що у м. Дніпропетровську мають наступну експлікацію:
- літ. Л-2 - бокс, літ. Л-1 бокс, разом загальною площею 193,2 кв.м., які складаються:
1 гараж, загальною площею 72,0 кв.м.,
2 гараж, загальною площею 49,2 кв.м.;
3 приміщення, загальною площею 72,0 кв.м.;
- літ. М-2 - адміністративно-побутова будівля, загальною площею 215,6 кв.м., яка складається:
1 - підвал, загальною площею 23,1 кв.м.,
2 - підвал, загальною площею 37,4 кв.м.,
3 - сходи, загальною площею 10,6 кв.м.,
4 - коридор, загальною площею 3,3 кв.м.,
5 - сходи, загальною площею 11,8 кв.м.,
6 - хол, загальною площею 29,1 кв.м.,
7 - санвузол, загальною площею 2,0 кв.м.,
8 - кабінет, загальною площею 12,7 кв.м.,
9 - кабінет, загальною площею 12,3 кв.м.,
10 - сходи, загальною площею 13,6 кв.м.,
11 - кабінет, загальною площею 29,1 кв.м.,
12 - кабінет, загальною площею 26,6 кв.м.,
13 - санвузол, загальною площею 2,0 кв.м.,
14 - кладова, загальною площею 2,0 кв.м.;
- літ. О-1 - склад, загальною площею 72,7 кв.м., яка складається:
1 - склад, загальною площею 72,7 кв.м.;
- літ. П-1 - котельня, загальною площею 57,3 кв.м., яка складається:
1 котельня, загальною площею 57,3 кв.м.;
- літ. С-1 - склад, літ. С-1 склад, разом загальною площею 146,0 кв.м., які складаються:
1 - склад, загальною площею 80,9 кв.м.,
2 - склад, загальною площею 65,1 кв.м.;
З пояснень позивача судом встановлено, що відповідач 17 липня 2014 року без згоди на те позивача уклав з невстановленою третьою особою Договір оренди на вищевказані обєкти нерухомості, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний район, вул. Юдіна, 3-Б.
Згідно вимог ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Частиною 1 статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У ч. 2 ст.331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ч. 1 ст. 376 ЦК України).
Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Судом встановлено, що землекористувач на момент здійснення будівництва обєктів нерухомості за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Юдіна, 3Б, не заперечував проти здійснення даного будівництва.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Отже, з огляду на те, що позивач самочинно здійснила будівництво обєктів нерухомості (нежитлових будівель та споруд), які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, Ленінський район, вул. Юдіна, 3-Б, на земельній ділянці зі згоди землекористувача, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на будівлі та споруди № 3Б по вул. Юдіна, що у м. Дніпропетровську, а саме: літ. Л-2, літ. Л-1, літ. М-2, літ. О-1, літ. П-1, літ. С-1, літ. С-1, літ. л, літ. м, літ. м, літ. о, літ. Р.
З пояснень позивача у позовній заяві судом встанволено, що 01 лютого 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір про пайову участь у будівництві обєктів нерухомості (нежитлових будівель та споруд), які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, Ленінський район, вул. Юдіна, 3-Б: складу, загальною площею 81,8 кв.м.; котельні, загальною площею 70,1 кв.м.; туалету, загальною площею 4,4 кв.м.; складу, загальною площею 53,76 кв.м.; складу, загальною площею 80,39 кв.м.; складу, загальною площею 99,36 кв.м. Також 01 серпня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір про пайову участь у будівництві обєкта нерухомості (автозаправочного комплексу), загальною площею 1 008,00 кв.м., який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний район, вул. Журналістів, 16.
Згідно вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Частина 1 статті 212 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Проте, оскільки позивачем не надано жодного доказу на обґрунтування тверджень щодо Договору про пайову участь у будівництві обєктів нерухомості (нежитлових будівель та споруд), які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, Ленінський район, вул. Юдіна, 3-Б та Договору про пайову участь у будівництві обєкта нерухомості (автозаправочного комплексу), який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний район, вул. Журналістів, 16, які укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання недійсними даних договорів.
Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
З огляду на те, що судом було звільнено позивача від сплати судового збору, а позов задоволено частково, то судові витрати стягненню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 5-8, 10, 58-62, 88, 212, 214, 215, 224-228 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дострокове розірвання договорів, визнання права власності задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2) право приватної власності на будівлі та споруди, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Юдіна, 3Б, а саме:
- літ. Л-2 бокс, літ. Л-1 бокс, разом загальною площею 193,2 кв.м., які складаються:
1 гараж, загальною площею 72,0 кв.м.,
2 гараж, загальною площею 49,2 кв.м.;
3 приміщення, загальною площею 72,0 кв.м.;
- літ. М-2 адміністративно-побутова будівля, загальною площею 215,6 кв.м., яка складається:
1 - підвал, загальною площею 23,1 кв.м.,
2 - підвал, загальною площею 37,4 кв.м.,
3 - сходи, загальною площею 10,6 кв.м.,
4 - коридор, загальною площею 3,3 кв.м.,
5 - сходи, загальною площею 11,8 кв.м.,
6 - хол, загальною площею 29,1 кв.м.,
7 - санвузол, загальною площею 2,0 кв.м.,
8 - кабінет, загальною площею 12,7 кв.м.,
9 - кабінет, загальною площею 12,3 кв.м.,
10 - сходи, загальною площею 13,6 кв.м.,
11 - кабінет, загальною площею 29,1 кв.м.,
12 - кабінет, загальною площею 26,6 кв.м.,
13 - санвузол, загальною площею 2,0 кв.м.,
14 - кладова, загальною площею 2,0 кв.м.;
- літ. О-1 склад, загальною площею 72,7 кв.м., яка складається:
1 - склад, загальною площею 72,7 кв.м.;
- літ. П-1 котельня, загальною площею 57,3 кв.м., яка складається:
1 котельня, загальною площею 57,3 кв.м.;
- літ. С-1 склад, літ. С-1 склад, разом загальною площею 146,0 кв.м., які складаються:
1 - склад, загальною площею 80,9 кв.м.,
2 - склад, загальною площею 65,1 кв.м.;
з подальшою реєстрацією права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
В решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дострокове розірвання договорів, визнання права власності відмовити.
Судові витрати стягненню з ОСОБА_2 не підлягають.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя В.П. Мороз