Справа № 288/1561/15-ц
Провадження № 2/288/95/16
27 квітня 2016 року смт Попільня
Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Зайченко Є. О.,
секретаря судового засідання Мітніцької О.В.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Благовір'я» про стягнення заробітної плати, компенсацію за не вчасно виплачену заробітну плату, компенсацію за затримку розрахунку і відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (даліПозивач) звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Благовір'я» (далі Відповідач) про стягнення заробітної плати, компенсацію за не вчасно виплачену заробітну плату, компенсацію за затримку розрахунку і відшкодування моральної шкоди.
Для уникнення непорозумінь та досудового урегулювання питання заборгованості Позивачем було надано лист Відповідачу про добровільне погашення виниклої заборгованості але відповіді і коштів Позивач не отримав. В добровільному порядку питання про належну повну оплату праці не вирішується.
Позивач зазначає, що те, що Відповідач в день його звільнення і до теперішнього часу не провів повний розрахунок, заподіяло Позивачу величезні моральні страждання, Позивач весь час переживав з приводу існування своєї сім'ї і в слідство чого він і його сім'я були позбавлені нормального життєвого спілкування з тими, що оточують їх близькими людьми. Тому Позивач вважає, що Відповідач зобов'язаний відшкодувати йому моральний збиток у розмірі 1000 гривень.
Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
В свою чергу, відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди Позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.
???? Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини, а саме Позивач 01 жовтня 2014 року прийнятий на посаду головного бухгалтера в Товариство з обмеженою відповідальністю «Благовір'я», що підтверджується записом в трудовій книзі № 10 від 01 жовтня 2014 року. Наказом № 28-К від 18 вересня 2015 року - звільнений за згодою сторін.
18 вересня 2015 року Позивач для урегулювання питання заборгованості з заявою звернувся ?до Відповідача з проханням виплатити заборгованість по заробітній платі станом на 18 вересня 2015 року у звязку зі звільненням з роботи.
Статей 43, 46 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. В Основному Законі України закріплені права кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, на відпочинок, право громадян на соціальний захист.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці на підставі укладеного трудового договору .
Реалізація зазначених конституційних прав громадян врегульована Законом України від "Про оплату праці" 24 березня 1995 р. N 108/95-ВР, Кодексом законів про працю України (далі КЗпП), іншими законодавчими та нормативними актами.
Так, стаття 1 Законом України від "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно статті 97 та 115 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку, заробітна плата виплачується регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні вимоги містяться в статті 15, 24 Закону України «Про оплату праці».
Згідно із статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу.
? ?За змістом вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Відповідно до вимог статей 116, 117 КЗпП України заробітна плата при звільненні виплачується працівникам в день звільнення, а у разі не виплати з підприємства стягується середній заробіток працівника за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд виходить з наступного:
Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу по час фактичного розрахунку здійснюється на підставі Постанови КМУ від 08 лютого 1995 року за № 100 «Про порядок обчислення середньої заробітної плати», зокрема пункту 2 частини другої, третьої Постанови визначено, що термін розрахунку проводиться за два повних останні місяці, що передували певній події.
Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 обчислення середньоденної заробітної плати проводиться за останні два повних робочих місяці, тобто липень-серпень 2015 року. Середньоденна заробітна плата складає: 7500,00 гривень (липень 2015 року ) + 7500,00 гривень (серпень 2015 року): 43 робочі дні за два місяці = 348 гривень 84 копійки/день. Період не виплати належної позивачу заробітної плати з вересня 2015 року по квітень 2016року, зокрема: вересень 2015 року - 8 робочих днів, жовтень 2015 року - 21 робочий день; листопад 2015 року - 21 робочий день; грудень 2015 року -23 робочих дні; січень 2016 року 19 робочих днів; лютий 2016 року -21 робочий день; березень 2016 року 22 робочих дні; квітень 2016 року 18 робочих днів. Разом: 153 робочих днів.
Згідно частини першої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а в разі порушення законодавства про оплату праці без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до пункту 1 статті 110 ЦПК України, спори, що виникають з трудових правовідносин, можуть розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (заявника).
Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги (далі споживчі ціни) за цей період зріс більш як на один відсоток.
Згідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Як вбачається з рішення Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь яким строком незалежно від того чи були такі суми нараховані роботодавцем.
Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога щодо стягнення з Відповідача компенсації за не вчасно виплачену заробітну плату, підлягає до задоволення.
Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, відповідно до статті 237-1 КЗпП України, проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування Позивачу моральної шкоди, суд вважає доведеними обставини, що внаслідок невиплати Відповідачем належних Позивачу сум відбулося порушення його трудових прав, внаслідок чого останній був позбавлений можливості отримати належну йому заробітну плату, інші виплати та розпорядження ними на власний розсуд, що призвели до моральних страждань та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому суд, виходячи з принципів розумності і справедливості, вважає за можливе заявлені вимоги щодо відшкодування завданої моральної шкоди задовольнити частково у розмірі 500 гривень.
Зазначені обставини у їх системному звязку свідчать, що є всі підстави для часткового задоволення позову.
При цьому, відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються Позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.
Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на Відповідача.
На підставі викладеного, керуючись: статтями 43, 46 Конституції України; статтями 3, 10, 11, 57, 60, 88, 110, 209, 212-215, 218, 224-226?ЦПК України; статтями 43, 94, 97, 115 - 117, 233, 237-1?КЗПП України, Законом України «Про оплату праці», Постановою? КМУ України від 08 лютого 1995 року, суд??
???????????????????????
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Благовір'я» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 500 гривень.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Благовір'я» на користь держави 487 гривні 20 копійок судового збору та зарахувати його до спеціального фонду Державного бюджету України.
В решті вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Попільнянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_2