МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2016 р. Справа № 370/3216/15-ц

Макарівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Косенко А.В., при секретарі Левківський С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гружчанської сільської ради Макарівського району Київської області, третя особа ОСОБА_2, Реєстраційна служба Макарівського району Київської області, про визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1В.) звернулася до суду з вказаним позовом у якому просила суд, постановити рішення, яким визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме: на частину житлового будинку, що розташований с. Грузьке Макарівського району Київської області по вулиці Дружби №69.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що внаслідок аварії на ЧАЕС вона із своєю ріднею була відселена при проведені евакуації населення. Село Куповате Чорнобильского району Київської області де позивачка раніше проживала, було віднесено до зони відчуження. ОСОБА_1та їїматір, ОСОБА_3, ОСОБА_4 переселили в с. Грузьке Макарівського району Київської області. Де надали будинок, по вулиці Дружби №69 з господарськими будівлями в суспільну власність, оскільки пояснили, що проживати ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку по вулиці Дружби №69 ми будемо тимчасово до поліпшення ситуації в Чорнобильському районі Києвської області.

У звязку з ситуацією яка склалась у зоні відчуження, позивачка зі своєю ріднею залишились проживати назавжди в с. Грузьке Макарівського району Київської області.

В звязку з тим, що право власності на будинок належним чином оформлено не було, просить суд визнати право власності на частину житлового будинку.

У судове засідання ОСОБА_1, не прибула, подала заяву з проханням слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві.

Гружчанська сільська рада Макарівського району Київської області у судове засідання свого представника не направила, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи. Надіслали заяву про слухання справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнали.

Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції Київської області у судове засідання свого представника не направили, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. Заяв, клопотань, доказів до суду не направляла.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1, до 1986 року, постійно проживала та мала власний житловий будинок в с. Куповате Чорнобильского району Київської області. Поруч з нею жила, її мати, ОСОБА_3, яка проживала також у власному будинку в с. Куповате Чорнобильского району Київської області.

З 1978 року ОСОБА_1, почала проживати разом з, ОСОБА_4, будинку позивачки, оскільки свій будинок ОСОБА_4, залишив своєї падчерці. Жили не одружені. Одружились 03.12.1993 року, що підтверджується відповідним документом, копія якого міститься в матеріалах справи: свідоцтво про укладення шлюбу серії ІV-БК №468366, видане 03.12.1993 році виконкомом Гружчанської сільської ради Макарівського району Київської області. До 03.12.1993 року прізвище позивачки було Меланіч.

Внаслідок аварії на ЧАЕС останні були відселені при проведені евакуації населення.

Село Куповате Чорнобильского району Київської області було віднесено до зони відчуження. Території зон відчуження та безумовного (обовязкового) відселення визначаються як радіаційно небезпечні землі. Це землі, на яких неможливе подальше проживання населення, одержання сільськогосподарської та іншої продукції, продуктів харчування, що відповідають допустимим рівням вмісту радіоактивних речовин, або які недоцільно використовувати за екологічними умовами.

Позивачку та її матір, ОСОБА_3, ОСОБА_4 переселили в с. Грузьке Макарівського району Київської області. Де надали будинок, по вулиці Дружби №69 з господарськими будівлями в суспільну власність, оскільки пояснили, що проживати ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку по вулиці Дружби №69 вони будуть тимчасово до поліпшення ситуації в Чорнобильському районі Києвської області. Але залишились назавжди в звязку з ситуацією, яка склалась після вибуху на ЧАЕС.

Факт того, що будинок знаходиться в колективній власності підтверджує запис з витягу з погосподарської книги Куповатської сільської ради Макарівського району Київської області №2 за 1991-1995 роки. Зроблено особовий запис №58, що в будинку, розташованого у селі Грузьке, по вулиці Дружби, будинок №69 з господарськими будівлями який був споруджений у 1986 році та належав колгоспному двору, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: першим записаний ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, були прописані та проживали: ОСОБА_5, 04.04.1935р.н.; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно з постановою КМ України від 30 червня 1990 р. № 149 «Про передачу громадянам, які переселені з територій, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, жилих будинків в особисту власність» в п.1 даної постанови зазначалось що жилі будинки садибного типу з надвірними будівлями державного або громадського житлового фонду, в які переселені в 1986-1990 роках чи переселятимуться громадяни з територій, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, передаються їм безкоштовно в особисту власність.

Згідно зі ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, що діяла на той час, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності, а відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу частки кожного члена двору рівні, включаючи неповнолітніх та непрацездатних членів двору. Пленум Верховного Суду України у п.6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (v0020700-95) розяснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороби).

Відповідно до затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69 Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в по господарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради.

17 червня 2013 року помер чоловік позивачки - ОСОБА_4, що підтверджується відповідними документами, копії яких міститься в матеріалах справи: Свідоцтво про смерть, ОСОБА_4, І-ОК №279567, видане 19.06.2013 року виконкомом Гружчанської сільської ради Макарівського району Київської області.

Після смерті, ОСОБА_4, відкрилась спадщина та залишилось спадкове майно. Позивачка дізналась, що згаданий житловий будинок з господарськими спорудами належить померлому, що підтверджується особовим записом №0703-1 з погосподарської книги Гружчанської сільської ради Макарівського району Київської області №8 за 2011-2015 роки.

При житті, ОСОБА_4, жодного разу не повідомляв про те що він оформив право власності, та правовстановлюючих документів не має в жодній структурі.

Тому позивачка вважає, що запис №0703-1 з погосподарської книги Гружчанської сільської ради Макарівського району Київської області №8 за 2011-2015 роки зроблений помилково.

Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Аналогічні положення передбачено статтею 261 ЦК України.

Відповідно до особового рахунку № 58 погосподарської книги Куповатської сільської ради Макарівського району Київської області №2 за 1991-1995 р. р. станом на 15 квітня 1991 року (день набрання чинності Закону України "Про власність" ) спірне будинковолодіння являлося власністю колгоспного двору, членами якого були ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Так як я до 1993 року позивачка не була одружена з ОСОБА_4, що підтверджується відповідним документом, копія якого міститься в матеріалах справи: свідоцтво про укладення шлюбу серії ІV-БК №468366, видане 03.12.1993 році виконкомом Гружчанської сільської ради Макарівського району Київської області. До 03.12.1993 року прізвище позивачки було Меланіч

ОСОБА_1, її мати та чоловік - ОСОБА_3, ОСОБА_4, як члени колишнього колгоспного двору, мали право власності на майно колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України "Про власність" (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім'єю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні, а саме по 1/3 частині, не втратили.

Житловим будинком вважається споруда, в якій вся або не менше половини корисної площі призначена для постійного проживання.

Записи в по господарських книгах щодо віднесення спірного двору до суспільної групи колгоспників відповідали діючим на той час Вказівкам по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, згідно п.20

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги, треті особи не заперечують проти позову, тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, ст.ст. 3, 58 - 60, 79, 174, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Гружчанської сільської ради Макарівського району Київської області, третя особа ОСОБА_2, Реєстраційна служба Макарівського району Київської області, про визнання права власності на нерухоме майно - задоволити.

Виправити записи в негосподарської книзі Гружчанської сільської ради Макарівського району Київської області №8 за 2011-2015 роки на запис Куповатської сільської ради Макарівського району Київської області №2 за 1991-1995 роки.

Визнати право власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на частку в колгоспному дворі - частину житлового будинку, що розташований с. Грузьке Макарівського району Київської області по вулиці Дружби №69, до складу якого входить відповідно до технічного паспорту, виданого комунальним підприємством Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» ( кваліфікаційний сертифікат серії АЕ №002891): житловий будинок «А» загальною площею 66,4 м. кВ., житлова - 49,8 м. кв., погріб «Е», сарай «В», вбиральня «Г», літня кухня «Е», сарай «Ж», ганок до «А», вхід до підвалів «Д», свердловина №6, інженерний колодязь №7, огорожа №8, ворота з хвірткою № 9, між членами суспільного господарства: яка складається 1/3 ОСОБА_4, 1/3 ОСОБА_3, 1/3 ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його перегляд після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В.Косенко