Справа № 158/92/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О.К.
Провадження № 22-ц/773/462/16 Категорія: 39 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т.Г.,

з участю :

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_8 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 січня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 січня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення її позову.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_8 пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, а вказані нею причини пропуску такого строку не є поважними в розумінні норм чинного законодавства, а тому суд першої інстанції відмовив у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_8 слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до виписки із по господарської книги № 7 за 2012 рік (а.с.7) по особовому рахунку НОМЕР_2 житловий будинок, господарські будівлі і споруди, які знаходяться по АДРЕСА_1, належать ОСОБА_10.

01 червня 2004 року ОСОБА_10 склала заповіт, відповідно до якого житловий будинок, господарські будівлі, присадибну ділянку, що знаходяться в с. Заброди заповіла своєму онукові - ОСОБА_3 (а.с.6).

Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 20 квітня 2011 року (а.с.8), виданого на ім'я позивача в даній справі - ОСОБА_8, остання перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком довічно.

Постановою нотаріуса ОСОБА_8 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропущенням нею строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця (а.с.11).

Законом, а саме частиною 1 статті 1269 ЦК України та частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними вважаються ті причини, які роблять вчасне звернення до нотаріальної контори неможливим або важким.

Пленум Верховного Суду України в пункті 24 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем і не подавала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк, а з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини звернулася лише 16 січня 2015 року, тобто через 4 роки і 2 місяці після відкриття спадщини.

В свій позовній заяві позивач зазначала, що строк подачі заяви про прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин, оскільки на час смерті спадкодавця у неї хворів чоловік, який потребував постійного догляду, по спливу трьох місяців після смерті матері помер її чоловік, що негативно вплинуло на її здоров'я, в зв'язку з чим вона неодноразово зверталась за медичною допомогою і проходила курс терапії та лікування.

Разом з тим, згідно з довідки № 01-5/2424 від 22 грудня 2014 року комунального закладу «Херсонська міська клінічна лікарня імені О.Случанського» (а.с.13) вбачається, що позивачка стаціонарно не лікувалась, а лише періодично зверталась на амбулаторний прийом лікаря.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені позивачем причини пропуску строку не можуть бути визнані поважними, оскільки не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали позивачу у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини у розумінні положень статті 1272 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що задоволення судом позовної заяви ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини всупереч вимогам Цивільного кодексу України порушила б принцип правової визначеності і право інших спадкоємців - відповідачів на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Крім цього, визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд, в силу вимог чинного цивільного законодавства, не наділений повноваженнями вирішувати питання про визнання за ним права на спадкове майно. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Доводи апеляційної скарги є власним тлумаченням позивачем встановлених обставин справи, були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

Таким чином, рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 січня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: