Справа № 739/1004/16-ц
Провадження № 2-о/739/27/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

заявниці - ОСОБА_1,

представника заявниці - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Менська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та місця відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - заявниця) звернулася до суду із заявою про встановлення факту прийняття її племінником ОСОБА_3 спадщини своєї матері ОСОБА_4 та встановлення факту місця відкриття спадщини ОСОБА_3

Свою заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її сестра ОСОБА_4, спадщину якої прийняв її син ОСОБА_5, який фактично вступив в управлення нею. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 також помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1. Вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_3, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки документально не підтверджено факт прийняття спадщини ОСОБА_4 її сином ОСОБА_3 та не підтверджено місце відкриття спадщини останнього. Враховуючи відсутність документів які б підтверджували вказані факти вона змушена звернутися до суду для їх встановлення.

У судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала та просила її задовольнити з підстав, наведених у заяві, при цьому пояснила, що ОСОБА_4 була її сестрою, а син останньої ОСОБА_5 її племінником. Після смерті ОСОБА_4 спадщину останньої прийняв її син, який постійно проживав з нею та вступив в управління її майном. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер у АДРЕСА_1 в належній йому квартирі. Вона належним чином прийняла спадщину ОСОБА_3, однак через відсутність необхідних документів у позасудовому порядку не має змоги оформити спадщинку ОСОБА_3

Представник заявниці у судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав, наведених у заяві.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, але подав заяву про розгляд справи без його участі, при цьому свою позицію щодо вирішення справи не висловив.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 дав показання про те, що він знайомий із заявницею. Також йому відомо, що заяниця мала сестру, яка жила в АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_3 Сестра заявниці померла у ІНФОРМАЦІЯ_3. Її син помер у ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Мена де й був похований.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 дала показання про те, що вона тривалий час знає родину заявниці. Їй відомо, що сестра заявниці ОСОБА_4 постійно проживала в АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_4 її син залишився проживати у квартирі своєї матері в м. Мена. У ІНФОРМАЦІЯ_4 він помер та був похований у м. Мена.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Мена Менського району Чернігівської області померла ОСОБА_4 (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Мена Менського району Чернігівської області помер ОСОБА_5 (а.с. 11).

З досліджених у судовому засіданні свідоцтва про народження ОСОБА_3 та витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб вбачається, що ОСОБА_4 була матір'ю ОСОБА_3 (а.с. 12, 51-52).

За життя ОСОБА_4 та її син ОСОБА_5 набули у власність по ? частці квартири АДРЕСА_1 (а.с. 17).

З досліджених судом свідоцтв про народження заявниці, свідоцтв про укладення нею шлюбів, а також свідоцтва про народження ОСОБА_4 вбачається, що заявниця та ОСОБА_4 були рідними сестрами (а.с.14, 15, 26, 50, 55-56), відповідно ОСОБА_5 був рідним племінником заявниці.

З пояснень заявниці, показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_4 та її син ОСОБА_5 постійно проживала в належній їй квартирі у АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4 її син фактично вступив в управління спадковим майно своєї матері.

Відповідно до частини першої статті 549 Цивільного кодексу УРСР (чинного на час смерті ОСОБА_4) визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Частиною другою статті 548 Цивільного кодексу УРСР було визначено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Оскільки відповідно до частини першої статті 529 Цивільного кодексу УРСР ОСОБА_5 належав до першої черги спадкоємців своєї матері ОСОБА_4 і належним чином прийняв спадщину останньої, при цьому інші спадкоємці ОСОБА_4 її спадщину не приймали, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_3 перейшла спадщина його матері, до складу якої входить належна останній ? частка квартири АДРЕСА_1.

З досліжених у судовому засіданні свідоцтва про смерть ОСОБА_3, пояснень заявниці та показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_5 на день смерті постійно проживав у належній йому квартирі в АДРЕСА_1.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Зважаючи на встановлені обставини справи суд приходить до висновку, що місце відкриття спадщини ОСОБА_3 є АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_3 заявниця, яка відповідно до статті 1263 ЦК України належить до третьої черги спадкоємеців останнього, у відповідності до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) звернулася до Менської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини свого племінника ОСОБА_3 за якою заведено спадкову справу №513/2005 (а.с. 43), при цьому інші спадкоємці спадщину ОСОБА_3 не приймали.

Отже, в силу положень статей 1218, 1220, 1269 ЦК Україниспадщина ОСОБА_3 перейшла до його єдиного спадкоємця, яким є заявниця.

З відповіді Менської районної державної нотаріальної контори від 25 березня 2016 року вбачається, що нотаріус не може видати заявиці свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 через відсутність відомостей про місце відкриття спащини померлого ОСОБА_3, яким є останнє місце проживання померлого. Неможливість встановлення місця відкриття спадщини пояснюється відсутністю домової книги чи довідки з місця проживання померлого. Також зазначається, що наданими документами не підтверджено факт прийняття спадщини ОСОБА_4 її сином ОСОБА_3 (а.с. 25).

Згідно відповіді Менської міської ради від 08 липня 2016 року, наданої на запит суду, зазначена рада не може надати інформацію про те, чи проживав ОСОБА_5 на території АДРЕСА_1 на день смерті (а.с. 38).

З викладеного вище вбачається, що заявниця не має можливості у позасудовому порядку підтвердити факт прийняття її племінником ОСОБА_3 спадщини свої матері, а також підтвердити місце відкриття спдащини ОСОБА_3 у АДРЕСА_1, хоча ці факти підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Частиною другою статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за наявності умов суд може встановлювати інші факти, що мають юридичне значення, зокрема факти прийняття спадщини, встановлювати місце відкриття спадщини.

Пунктом 16 вказаної постанови визначено, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_5 прийняв спадщину своєї матері ОСОБА_4, до складу якої входить ? частка квартири АДРЕСА_1, а також встановлено місце відкриття його спадщини - АДРЕСА_1 і встановлення вказаних фактів, які не можуть бути підтверджені у позасудовому порядку, має важливе значення для заявниці, а саме для прийняття нею спадщини ОСОБА_3, який був її племінником, суд приходить до висновку про обгрунтованість заяви і необхідність її задоволення повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1218, 1220, 1221, 1263 Цивільного кодексу України, статтями 59, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР, статтями 10, 60, 208, 209, 212-215, 256-259, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Менська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та місця відкриття спадщини - задовольнити повністю.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, спадщини своєї матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, до складу якої входить ? (одна друга) частка кваритир АДРЕСА_1.

Встановити факт, що місцем відкриття спадщини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 і на день смерті постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко