Ухвала

Іменем України

11 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

ФаловськоїІ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 15 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору від 04 травня 2007 року ОСОБА_2 отримала кредитні кошти у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку у розмірі 500 грн. У результату неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку вона, незважаючи на вимоги, не погасила.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача кредиту заборгованість у розмірі 6 471 грн. 40 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 15 грудня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку, що банк надав кредит ОСОБА_2 04 травня 2007 року, останній платіж на його погашення був здійснений у вересні 2008 року, строк дії картки - травень 2011 року, а з позовом до суду за захистом порушеного права банк звернувся у червні 2015 року, тобто поза межами трьохрічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України). Про застосування цього строку відповідач подав заяву (ч. 4 ст. 267 ЦК України) і суд мав підстави для відмови у задоволенні позову.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 15 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

І.М.Фаловська