АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4951/16 Справа № 176/2233/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Павловська І. А. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу публічного акціонерного банку Комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року

у цивільній справі за позовом публічного акціонерного банку Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 43 477, 95 коп. за кредитним договором б/н від 03.09.2008 року, а також судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.09.2008 року між Банком та ОСОБА_2 укладений Договір б/н (заява позичальника), згідно з умовами якого Банком передано відповідачу кредитну карту зі строком дії до 09.10 з встановленим початковим лімітом на суму 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Однак, отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу не повернуті, а відповідно до п.4.8. кредитного договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом.

Уточнивши свої вимоги позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за договором б/н від 03.09.2008 нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 05.08.2010 року по 05.08.2013 року у розмірі 17 825,47 грн.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення скарги та скасування або зміни рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано послався на пропуск позивачем строку позовної давності без поважних причин.

Такий висновок суду повністю узгоджується з встановленими обставинами, та відповідає вимогам ст.

З матеріалів справи вбачається, що 03 вересня 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, шляхом заповнення відповідачем анкети та заяви позичальника від 03.09.2008 року (а.с.6)

01.10.2008 року відповідачу надано дві кредитні картки «Універсальна Gold Mini» основну НОМЕР_1 та додаткову № НОМЕР_2 з кредитним лімітом 7000 грн., з відсотковою ставкою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом.

Пунктом 6.5 умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використовування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених договором.

Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати свої зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. плюс 5% від суми позову.

Як вбачається з наданого банком розрахунку, останній платіж відповідачем здійснено 24 березня 2009 року, були погашені відсотки у розмірі 299 грн., що підтверджується випискою з карткового рахунку, а відтак перебіг загального трирічного строку позовної давності почався із зазначеної дати. (а.с.53). Перебіг позовної давності з цього часу вчиненням дій відповідача про визнання свого боргу не переривався. Оскільки між сторонами не було встановлено іншого строку позовної давності, відповідно до ст.257 ЦК України застосовується загальний строк позовної давності у три роки. З наведеного вбачається, що строк позовної давності закінчився 25 березня 2012 року.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості у серпні 2013 року, тобто більше ніж через рік після закінчення строку передбаченого законодавством для подачі позову.

Такий висновок місцевого суду повністю відповідає встановленим обставинам по справі, та вимогам закону, а саме ст. 256, ст.257, ч.1,5 ст. 261, 266,ч.4 ст.267, ст.509,ст.525, 526,ч. 1 ст.530, ст. 526, ч.1 ст. 1054, ч.1 ст. 1049, та ч.2 ст. 1050, ст.1048 ЦК України, на які суд обґрунтовано послався при ухвалені рішення.

При цьому також правильно зазначено в рішенні суду, що відповідно п. 31 Постанови №5 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", та відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 10-70/0/4-13 від 16.01.2013 року "Про окремі питання застосування строків позовної давності" суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Не погоджуючись з рішенням суду в апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що строк позовної давності ними не пропущений, але обґрунтування такого доводу в апеляційній скарзі не приведено, а тому не зрозуміло виходячи з якого періоду часу Бакн вважає, що цей строк ними не пропущений.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до цитування норм матеріального закону, який застосовується при розгляді справ щодо зобов'язальних відношень, та висновків суду щодо відмови у позові не спростовують.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі на те, що згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язаний у разі неналежного виконання кредитних зобов'язань сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами, зобов'язання у позичальника виникає щомісячно, а тому позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. На підтвердження такого доводу апеляційна скарга не містить посилання на те, коли саме за їх розрахунками було здійснено боржником останній платіж, тоді як в рішенні суду першої інстанції зазначено, що зазначеними умовами договору сторони встановили строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням 7% від суми заборгованості в строк до 25 числа місяця наступним за звітним.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Оскільки умовами договору між сторонами встановлені окремі самостійні зобов'язання , які встановлюють обов'язок боржника повертати борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку - штраф відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, то право кредитора слід вважати порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу , а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Як вже було зазначено вище, з наданого банком розрахунку, останній платіж відповідачем здійснено 24 березня 2009 року, були погашені відсотки у розмірі 299 грн., що підтверджується випискою з карткового рахунку, а тому перебіг загального трирічного строку позовної давності почався із зазначеної дати. (а.с.53).

Суд 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірив та надав їм належну оцінку, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного банку Комерційний банк "Приватбанк" - відхилити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: