Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради про зобов"язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради відповідача зобов"язано надати у письмовій формі ОСОБА_1 відповідь на його заяву від 16.10.2014 року. До тепер КП "Дніпроводоканал" так і не виконало це рішення суду і не надало ОСОБА_1 у повному обсязі достовірну інформацію на цю його заяву від 16.10.2014 року. Так, у таблиці розрахунків за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, яка є додатком до листа за вих. № 4821/916 від 15.05.15 р. в.о. директора КП "Дніпроводоканал" ОСОБА_2, зазначено, що КП "Дніпроводоканал" нібито надавало послуги у період з 01.10.2009 р. і по 01.10.2014 р. з централізованого водопостачання гарячої води, що є відвертою неправдою, оскільки виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води згідно рішення Дніпропетровської міської ради є Комунальне підприємство "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради, а не КП "Дніпроводоканал". Цей факт підтвердив і сам ОСОБА_2 у своєму листі за вих. № П-777 від 17.04.15 року. Наслідком такої неправди є намагання КП "Дніпроводоканал" нарахувати позивачу та іншим споживачам, що мешкають за адресою: АДРЕСА_1, заборгованість за ненадані їм КП "Дніпроводоканал" послуги у сумі 624,64 грн. за період з 01.10.2009 по 01.10.2014 року.

Позивач у позовній заяві зазначає, що з метою протиправно примусити його і інших споживачів, що мешкають за адресою: пров. Л.Мокієвської, буд.4 м. Дніпропетровськ, до сплати грошей на користь КП "Дніпроводоканал" за ненадані ним послуги з централізованого постачання гарячої води на під"їздах його будинку у кінці липня 2015 р. та на початку серпня 2015 р. і вересня 2015 р. було розвішено об"яви, до яких був доданий перелік так званих, як на особливу думку бюрократів КП "Дніпроводоканал", боржників, з погрозами обмеження позивачу та іншим мешканцям будинку водопостачання та водовідведення у разі несплати цих грошей. Це свідчить про намір посадових осіб КП "Дніпроводоканал" скоїти правопорушення, зокрема в тому числі навіть кримінальні правопорушення за ст. 189, 130 та 355 КК України.

Позивач зазначає, що така вищезазначена діяльність КП "Дніпроводоканал" є явно агресивною і такою, що вводить його, як споживача послуг КП "Дніпроводоканал", в оману, що згідно приписів ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" заборонено як нечесна підприємницька практика, а також є такою, що створює загрози життю та здоров"ю позивача та інших мешканців. Визначення ж відповідачем неналежним чином ціни послуг, зазначених у таблиці розрахунків за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, яка є додатком до листа за вих.№ 4821/916 від 15.05.15 р. ОСОБА_2, є взагалі згідно ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів" безумовним порушенням прав споживача ОСОБА_3 Також, позивач зазначає, що у відповідності до норми ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" суд за власної ініціативи зобов"язаний при задоволенні вимог споживача одночасно вирішити і питання щодо відшкодування йому моральної (немайнової) шкоди.

Посилаючись на вищезазначене, позивач просить зобов"язати відповідача припинити вимагати від нього та інших споживачів, що мешкають за адресою: АДРЕСА_2, сплати грошей на користь КП "Дніпроводоканал" як заборгованість за ненадані у період з 01.10.2009 р. і по 01.10.2014 р. відповідачем цим споживачам послуг з централізованого постачання гарячої води.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги.

В судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги не визнали, посилаючись на їх необгрунтованість.

Вислухавши осіб, які з"явилися, свідка, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, згідно до змісту ст.ст.11, 15 ЦК України цивільні права та обов"язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб"єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Виходячи із зазначених вимог законодавства, суд захищає порушені цивільні права та інтереси осіб у визначений в ст.16 ЦК України спосіб.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов"язати відповідача припинити вимагати від нього та інших споживачів, що мешкають за адресою: АДРЕСА_2, сплати грошей на користь КП "Дніпроводоканал" як заборгованість за ненадані у період з 01.10.2009 р. і по 01.10.2014 р. відповідачем цим споживачам послуг з централізованого постачання гарячої води.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано суду "Попередження про обмеження наданих послуг", із змісту якого вбачається, що мешканці будинку №4 по пров. Л. Мокієвської від імені адміністрації КП "Дніпроводоканал" повідомляються про наявність станом на 18.08.2015 року загального боргу за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 124455,7 грн. та в якому міститься прохання до мешканців будинку терміново сплатити заборгованість, а також зазначено про здійснення вимушених можливих примусових заходів для примусового стягнення заборгованості через суди та виконавчі служби, а також про можливе обмеження у наданні послуг з водопостачання та водовідведення. Також, позивачем надано суду "Перелік боржників за послуги централізованого водопостачання та водовідводу будинку №4", серед яких зазначена квартира АДРЕСА_3 із зазначенням суми заборгованості станом на 18.08.2015 року у 1967,17 грн.

В судовому засіданні представники відповідача не визнали позовні вимоги, посилаючись на ненадання позивачем суду доказів вчинення відповідачем протиправних дій відносно нього та інших споживачів, що мешкають за адресою АДРЕСА_4, у вказаний ним спосіб.

Пунктами 4 та 5 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об"єктів усіх форм власності є суб"єкт господарювання з постачання теплової енергії; виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об"єктів усіх форм власності є суб"єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Таким чином, виходячи з наведеного, що підтверджується матеріалами справи, нарахування за послуги централізованого холодного водопостачання та водовідведення мешканцям будинку №4 по пров. Л.Мокієвської в м. Дніпропетровську здійснюється КП "Дніпроводоканал", з яким позивачем укладено відповідний договір, а за послуги гарячого водопостачання - КП "Коменергосервіс". Вказане не спростовано в судовому засіданні та підтверджено також свідком ОСОБА_4

Суд вважає, що позивачем, в межах заявлених позовних вимог, не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач вимагає від нього та інших споживачів, що мешкають за адресою: АДРЕСА_5, сплати грошей на користь КП "Дніпроводоканал" як заборгованість за ненадані відповідачем у період з 01.10.2009 р. і по 01.10.2014 р. цим споживачам саме послуг з централізованого постачання гарячої води.

Вищевказані "Перелік боржників" та "Попередження" не встановлюють для позивача будь-яких обов"язків щодо сплати будь-якого боргу, а за своїм змістом є загальною пропозицією для можливих боржників до сплати ними заборгованості. Обов"язкового характеру для споживачів така пропозиція не містить, а обставини щодо наявності такої заборгованості та обгрунтованості її розмірів з урахуванням вимог ст. 16 ЦК України можуть досліджуватись судом лише у разі пред"явлення відповідної вимоги про її стягнення. Вказане встановлено також рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015 року, ухваленим у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради про заборону вчинення певних дій та зобов"язання виконати певні дії та рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.12.2015 року, яким вказане рішення районного суду у цій частині залишено без змін, і відповідно до ст. 61 ЦПК України вказані встановлені обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на час розгляду даної справи відповідачем до позивача не заявлено будь-яких позовних вимог про стягнення з нього заборгованості за ненадані відповідачем у період з 01.10.2009 р. і по 01.10.2014 р. послуг з централізованого постачання гарячої води.

Також, із змісту вказаних "Попередження" та "Переліку боржників" вбачається інформація про наявність заборгованості за сплату послуг централізованого холодного водопостачання та водовідведення станом на 18.08.2015 року, а не про необхідність сплати грошей як заборгованість за ненадані відповідачем у період з 01.10.2009 р. і по 01.10.2014 р. послуг з централізованого постачання гарячої води.

Із змісту наданих суду позивачем повідомлень КП "Дніпроводоканал" вбачається повідомлення споживачів за адресою АДРЕСА_6 в м. Дніпропетровську про наявність станом на 13.07.2015 року, 01.11.2015 року, 28.11.2015 року, 01.12.2015 року заборгованості за сплату послуг централізованого холодного водопостачання та водовідведення, пропозиція щодо її сплати, а не про необхідність сплати грошей на користь КП "Дніпроводоканал" як заборгованість за ненадані ним у період з 01.10.2009 р. і по 01.10.2014 р. послуг з централізованого постачання гарячої води.

Також, позивач у позові просить зобов"язати відповідача припинити вимагати від нього та інших споживачів, що мешкають за адресою: АДРЕСА_2, сплати грошей на користь КП "Дніпроводоканал" як заборгованість за ненадані у період з 01.10.2009 р. і по 01.10.2014 р. відповідачем цим споживачам послуг з централізованого постачання гарячої води. Разом з цим, як зазначено вище, відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проте, позивач, заявляючи у позові вимоги щодо захисту у вказаний ним спосіб прав та інтересів інших споживачів, що мешкають за адресою: АДРЕСА_2, не надав підтвердження обгрунтованості та правових підстав заявлення ним таких вимог в інтересах цих осіб, їх представництва та не зазначив права яких саме осіб підлягають захисту.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача про зобов"язання відповідача припинити вимагати від нього та інших споживачів, що мешкають за адресою: АДРЕСА_2, сплати грошей на користь КП "Дніпроводоканал" як заборгованість за ненадані у період з 01.10.2009 р. і по 01.10.2014 р. відповідачем цим споживачам послуг з централізованого постачання гарячої води, не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у позові позивач посилався на необхідність у відповідності до вимог ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі задоволення його вимог одночасно вирішити питання щодо відшкодування йому моральної (немайнової) шкоди.

Частинами 1, 2 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про те, що підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні, немає і підстав для вирішення питанння про відшкодування на його користь моральної (немайнової) шкоди.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати по справі підлягають компенсації за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради про зобов"язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Витрати по справі компесувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева