У х в а л а

27 грудня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Лященко Н.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Рівненської області від 29 лютого 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 (правонаступник - ОСОБА_1) до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу укладеним,

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2008 року позов задоволено: визнано дійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення, приміщення лазні, що знаходиться по АДРЕСА_2 та незавершеної будівництвом виробничо-складської бази по АДРЕСА_1, укладений 27 жовтня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2; визнано за ОСОБА_2 право власності на нежиле приміщення лазні, що знаходиться по АДРЕСА_3 та нежиле приміщення незавершеної будівництвом виробничо-складської бази по АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 2 вересня 2011 року задоволено заяву ОСОБА_2 про роз᾿яснення вказаного вище рішення суду. Роз᾿яснено, що вказані нежилі приміщення складаються з: адміністративно-виробничого приміщення (позначеного літерою «А2») загальною площею 691,9 кв. м.; операторської з маслоскладом та паливно-роздавальними колонками (позначеними літерою «Б1») загальною площею 32,7 кв. м.; сторожового павільйону з відкритою площадкою для стоянки автомобілів (позначеного літерою «В1») загальною площею 28,7 кв. м.; бетонної огорожі території.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її правонаступником є її чоловік ОСОБА_1

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 27 травня 2015 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_3, на заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2008 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 27 травня 2015 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. Касаційне провадження в частині оскарження заочного рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2008 року та ухвали Здолбунівського районного суду Рівненської області від 2 вересня 2011 року закрито.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 29 лютого 2016 року, заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2008 року та ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 2 вересня 2011 року скасовано. У задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 29 лютого 2016 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_1 порушує питання про скасування рішень суду апеляційної та касаційної інстанцій та залишення в силі рішення суду першої інстанції з підстави, передбаченої пунктом другим частини 1 статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах при оскарженні рішень, які перешкоджають провадженню у справі, а саме частини 1 статті 292, частини 1 статті 294, статті 297 ЦПК України.

Подана заява підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права лише при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

ОСОБА_1 фактично оскаржує ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року якою його касаційну скаргу відхилено, рішення Апеляційного суду Рівненської області від 29 лютого 2016 року залишено без змін на підставі статті 337 ЦПК України, проте така ухвала не відноситься до судових рішень, перегляд яких передбачений пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для прийняття зазначеної заяви до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 353, 355 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Рівненської області від 29 лютого 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України Н.П. Лященко