справа № 760/1863/16-ц
провадження № 2/760/2524/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод та визначення способу участі у вихованні дитини, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

01.02.2016 позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод та визначення способу участі у вихованні дитини.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.12.2011.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначив, що на даний час донька проживає разом з ОСОБА_2, однак починаючи з 2011 року відповідач навмисно та регулярно чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою та у її вихованні.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначив, що відповідач ігнорує, не відповідає та блокує вхідні телефонні дзвінки, у зв'язку з чим позивач немає змоги привітати та особисто подарувати дитині подарунки на свята.

У зв'язку з тим, що відповідач умисно та цілеспрямовано перешкоджає у спілкуванні з дитиною та відмовляється спільно вирішити питання щодо визначення способу його участі у вихованні неповнолітньої ОСОБА_4, він вимушений звернутися до суду з цим позовом.

На підставі вищезазначеного, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд зобов'язати відповідача усунути будь-які перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідати на телефонні дзвінки, листи та інше. Встановити наступний графік спілкування батька з дитиною:

1)перша та третя субота місяця з 10:00 годин до 19:00 годин;

2)друга та четверта неділя місця з 10:00 годин до 17:00 годин.

3) надати половину зимових, весняних і осінніх канікул та два тижні влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини.

У судовому засіданні позивач зменшив позовні вимоги в частині надання канікул для спілкування з дитиною та просив суд лише надати два тижні влітку сумісного відпочинку та оздоровлення дитини. В іншій частині позовні вимоги підтримав.

Відповідач та його представник судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, мотивуючи тим, що позивачу не чиняться перешкоди у спілкуванні дитиною. Крім того, відповідач погоджувалася визначити такий графік спілкування батька з дитиною:

1) перша та третя субота місяця з 10:00 годин до 17:00 годин;

2)Кожна середа з 17:00 годин до 20:00 годин.

Відповідач заперечувала проти надання двох тижнів улітку для сумісного відпочинку, посилаючись на особливість особистого догляду та гігієни дитини.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

Сторони зареєстрували шлюб 24.10.2009, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 156. Цей факт встановлений на підставі свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області 24.10.2009 (а.с. 7).

Від шлюбу у сторін є донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 15.06.2010, про що складено актовий запис №1648 (а.с. 8).

Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.02.2012, яке набрало законної сили 28.02.2012, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 9).

Згідно з довідкою форми № 3 Комунального концерну «Центр комунального сервісу» м. Києва від 13.01.2016 № 1359/64 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 з 12.06.1992 та ОСОБА_5 з 03.06.2014 (а.с. 10).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 20.01.2016, який був проведений на підставі заяви ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, було встановлено, що у двокімнатній квартирі проживають ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_5 За результатами проведено обстеження членами комісії було встановлено, що для перебування малолітньої ОСОБА_4 у вищезазначеній квартирі житлово-побутові умови створено належним чином (а.с. 11).

ОСОБА_1 з 07.03.2013 працює на посаді керівника проектів в ТОВ «Медичний Комплекс-МК», за час роботи на займаній посаді проявив себе відповідальним, дисциплінованими та неконфліктним працівником (а.с. 21).

Орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації надав висновок від 18.03.2016 року №108-4133/01, якому зазначив, що вважає за доцільне визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом надання побачень з 10:00 годин до 17:00 годин першої та третьої суботи місяця та з 10:00 годин до 14:00 годин першої та третьої неділі місяця, а також половини осінніх, зимових, весняних канікул та два тижні влітку за попередньою домовленістю з матір'ю (а.с. 39-40).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково з таких підстав.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплює, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27).

Частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що «виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці».

За правилами статті 150 СК батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частини першої статті 151 СК батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

За правилам статті 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

З системного аналізу вищезазначених правових норм випливає, що формою здійснення батьківських прав особою, яка не проживає зі своєю дитиною, є участь у вихованні. Така участь передбачає використання різних способів позитивного впливу на дитину, що робить благотворний вплив на формування її особистості.

Відповідно до частини першої статті 159 СК якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд встановив, що позивач не довів, що з боку відповідача йому чиняться перешкоди у спілкуванні дитиною. Навпаки, відповідач не заперечує проти участі батька у вихованні їх спільної дочки. Тому суд вважає недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача усунити перешкоди в спілкуванні з дитиною, відповідати на телефонні дзвінки, листи та ін.

Проте, суд констатує, що сторони не досягли спільної згоди щодо способів участі у вихованні дитини.

Згідно з частино другою статтею 159 СК суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Суд зазначає, що спілкування дитини і батьків є неодмінним елементом належного розвитку і виховання дитини. Таке спілкування слугує задоволенню життєво важливих потреб як дитини, так і дорослих членів сім'ї. Судовий порядок захисту прав батьків, що проживають окремо від дитини, слугує надійною гарантією здійснення права на спілкування.

При вирішенні цієї справи суд бере до уваги та оцінює в сукупності різні фактори, а саме:

1)cтавлення батьків до виконання своїх обов'язків;

2)вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі матеріальне забезпечення одного з батьків.

Відповідно до частини четвертої статті 19 СК при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Згідно з частиною п'ятою статтею 19 СК орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Так, відповідно до висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.03.206 року №108-4133/01, ОСОБА_1 працює, матеріально забезпечений, позитивно характеризується за місцем роботи, сплачує аліменти на утримання дитини, відвідує дитину у садочку, дарує їй подарунки, цікавиться життям доньки та відвідує святкові ранки.

На підстави вищезазначеного висновку, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення побачень в першу та третю суботу місяця з 10:00 годин до 17:00 годин, в першу та третю неділю місяця з 10:00 годин до 14:00 годин, а також половину осінніх, зимових, весняних канікул та два тижні влітку за попередньою домовленістю з матір'ю дитини.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка була ратифікована Україною 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

При цьому, як встановлено рішенням Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України», дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Крім того, за правилами статті 15 Закону «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Визначаючи спосіб участі у вихованні дитини, суд враховує ставлення позивача до виконання своїх обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я, а також обов'язок позивача, який проживає окремо від малолітньої ОСОБА_4 брати участь у її вихованні.

На підставі вищезазначеного, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, суд вважає за необхідне визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні його малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, встановивши побачення з 10:00 годин до 17:00 години першої та третьої суботи місяця, з 10:00 годин до 14:00 години другої та четвертої неділі місяця та два тижні спільного відпочинку з дитиною улітку за попередньою домовленістю з матір'ю дитини.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Керуючись Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, Законом України «Про охорону дитинства», статтями 19, 150, 151, 157, 159 СК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод та визначення способу участі у вихованні дитини - задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні його малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши побачення з 10:00 до 17:00 години першої та третьої суботи місяця, з 10:00 до 14:00 години другої та четвертої неділі місяця, два тижні спільного відпочинку з дитиною улітку за попередньою домовленістю з матір'ю дитини.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко