КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/440/16-ц
Провадження №2/319/265/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2016 року смт. Більмак
Куйбишевський районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді Солодовнікова Р.С.,
при секретарі Костенко А.В.,
за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в інтересах ОСОБА_1, до ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,
06 квітня 2016 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (далі - позивач) в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, була переведена до КЗОЗ Харківський обласний будинок дитини № 2 28 липня 2014 року з КЗОЗ Луганський обласний будинок дитини № 2 у зв'язку з проведенням на території Луганської області антитерористичної операції. За час перебування дитини у КЗОЗ Харківський обласний будинок дитини № 2 ні батьки, ні інші родичі дитину не відвідували, не телефонували до закладу та місцевої служби у справах дітей, не цікавились її станом здоров'я та розвитком, не намагались вирішити питання про передачу їм дитини на виховання та повернення в сім'ю. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, була тимчасово влаштована до дитячого закладу відповідно до рішення виконавчого комітету Ровеньківської міської ради Луганської області. Підставою для влаштування дитини до дитячого закладу був акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовились забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину від 20.11.2013 складеного начальником відділу КМСД Ровеньківського МВУМВС України в Луганській області. Дитина була доставлена працівниками правоохоронних органів до комунального закладу «Ровенківська багатопрофільна лікарня» в дитяче відділення вірусних інфекцій. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 04.04.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області, в актовому записі № 130 від 04.04.2012 про народження ОСОБА_4 її батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_2. Державна реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. ОСОБА_2, мати дитини, проживала у м. Сніжне. Її діти, ОСОБА_6, 2009 р.н., ОСОБА_7,2010 р.н., та ОСОБА_4, 2011 р.н. перебували на обліку в службі у справах дітей Сніжнянської міської ради, як такі що опинились в складних життєвих обставинах. Рішенням Сніжнянського міського суду від 08.10.2013 ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_7 ОСОБА_2 разом з дітьми, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, переїхали проживати в м. Ровеньки Луганської області. Відповідно до інформації, яка міститься в особовій справі дитини, умови проживання сім'ї незадовільні. ОСОБА_2 не виконувала належним чином свої обов'язки щодо виховання дітей, не виконувала рекомендацій лікарів, не проводила обстеження у лікарів-спеціалістів. Її донька, ОСОБА_4, має проблеми із здоров'ям. У дівчинки ще у 2013 році підозрювали діагноз Дитячий церебральний параліч, однак мати не виконала рекомендацій та не пройшла з дитиною обстеження у обласній дитячий лікарні. Вже у м.Харкові у дитини діагностували наступні захворювання: спастична параплегія (нижній парапарез, затримка психомовленнєвого розвитку, дефект міжпередсердної перегородки, вроджений сечоміхурово-сечовидно-нирковий рефлекс III ст., хронічний обструктивний пієлонефрит, інші уточнені порушення обміну речовин. Строк тимчасового перебування дитини у дитячому закладу закінчився понад півтора роки тому. Мати малолітньої ОСОБА_3 самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків повністю не проявляючи ніякого піклування про долю своєї малолітньої доньки. Таким чином, ОСОБА_8 самоусунулись від виховання та утримання своєї доньки ОСОБА_3. Малолітня фактично залишилась без батьківського піклування, однак правового статусу не має, що не дозволяє їй отримувати пільги та державні соціальні гарантії для дітей даної категорії. У зв'язку з цим позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, стягнути з відповідача на утримання ОСОБА_3 аліменти в сумі 500,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення нею повноліття.
Сторони у справі до судового засідання не з'явились.
Представник позивача до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7.
Прокурор подав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволені позову наполягає.
ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заперечення на позов не подала, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2, мати дитини, проживала у м. Сніжне. Її діти, ОСОБА_6, 2009 р.н., ОСОБА_7, 2010 р.н., та ОСОБА_3, 2011 р.н. перебували на обліку в службі у справах дітей Сніжнянської міської ради, як такі що опинились в складних життєвих обставинах. Рішенням Сніжнянського міського суду від 08.10.2013 ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_7 ОСОБА_2 разом з дітьми, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, переїхали проживати в м. Ровеньки Луганської області. Відповідно до інформації, яка міститься в особовій справі дитини, умови проживання сім'ї незадовільні. ОСОБА_2 не виконувала належним чином свої обов'язки щодо виховання дітей, не виконувала рекомендацій лікарів, не проводила обстеження у лікарів-спеціалістів. Її донька, ОСОБА_4, має проблеми із здоров'ям. У дівчинки ще у 2013 році підозрювали діагноз Дитячий церебральний параліч, однак мати не виконала рекомендацій та не пройшла з дитиною обстеження у обласній дитячий лікарні (а.с. 18,19).
Відповідно до акту про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовились забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину від 20.11.2013 року, складеного начальником відділу КМСД Ровеньківського МВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, була тимчасово влаштована до дитячого закладу згідно з рішенням виконавчого комітету Ровеньківської міської ради Луганської області від 17.12.2013 року №257/9 (а.с. 8).
Малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, була переведена до КЗОЗ Харківський обласний будинок дитини № 2 28.07.2014 року з КЗОЗ Луганський обласний будинок дитини № 2 у зв'язку з проведенням на території Луганської області антитерористичної операції (наказ Департаменту охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації № 403 від 28.07.2014 «Про медичне забезпечення») (а.с. 13,14).
У м.Харкові у дитини діагностували наступні захворювання: спастична параплегія (нижній парапарез, затримка психомовленнєвого розвитку, дефект міжпередсердної перегородки, вроджений сечоміхурово-сечовидно-нирковий рефлекс III ст., хронічний обструктивний пієлонефрит, інші уточнені порушення обміну речовин, що підтверджується копією висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини (а.с. 20).
Згідно з актами КЗОЗ «Обласний будинок дитини №2» №429 від 15.09.2015 року та №115 від 02.03.2016 року дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться в КЗОЗ «Обласний Будинок дитини №2» з 28.07.2014 року ніхто з батьків або близьких родичів не відвідував (а.с. 14, 16).
Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
На підставі ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно зі ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно із ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.
Отже, статтею 164 СК України визначений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав.
Згідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
В ході судового розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї малолітньої доньки, не цікавиться її інтелектуальним, фізичним та психічним розвитком.
За сукупності вищевказаних обставин, які повністю підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, що буде відповідати інтересам дитини.
Щодо вимог про стягнення з відповідача аліментів судом встановлено наступне.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) і (або) в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини, інші обставини, що мають істотне значення. (ст.182 СК України).
Відповідно до висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини КЗОЗ «Обласний Будинок дитини №2» №35 від 31.01.2015 року у ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно з даними медичного обстеження діагностували наступні захворювання: спастична параплегія (нижній парапарез), затримка психомовленнєвого розвитку, дефект міжпередсердної перегородки, вроджений сечоміхурово-сечовидно-нирковий рефлекс III ст., хронічний обструктивний пієлонефрит, інші уточнені порушення обміну речовин (а.с. 20).
Згідно із ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Відповідно до статті 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.
За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 500,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до законодавства, обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.
При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд керується ч.1 ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 164,171, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст.10,11,60,88,212-215, ЦПК України, суд -
Позовну заяву Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, відносно її малолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції -Куйбишевський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Р.С.Солодовніков