Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/5868/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Лисенко Л.І.
Провадження № 22-ц/778/2398/16 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретаря Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання поруки припиненою-

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування позову зазначала, що 13.06.2008 року між ОСОБА_5 та ПАТ

«Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 46 900.00 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом 14% річних строком до 12.06.2018 року.

13 червня 2008 року між ОСОБА_4 та Банком було укладено договір поруки № 014/17-39/1720-34/1, відповідно до умов якого вона зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором перед банком. Відповідно до пункту 1.2 договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. Вважає, що на даний час договір поруки є припиненим з наступних підстав.

Згідно п.1.1.6 та 1.1.7 основного кредитного договору 014/17-39/1720-34 строк користування кредитними коштами вказаний 120 місяців по 12.06.2018 року.

Додатковою угодою № 4 від 30.01.2009 року до кредитного договору укладеною між банком та ОСОБА_5 було збільшено строк кредитування на 240 місяців і кінцевий термін кредиту було зазначено - 12 червня 2028 року.

Оскільки банк та позичальник ОСОБА_5 уклали додаткову угоду і не сповістили її про це, без її згоди збільшили строк користування кредитом і розмір оплати, вважає, що порушена ст.559 ЦК України просить визнати договір поруки припиненим з терміну 30.01.2009 року та стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2016 року позов задоволено частково..

Визнано поруку ОСОБА_4, по кредитному договору №014/17-39/1720-34 між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 такою, що припинена. Стягнуто судовий збір в сумі 243.60 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що установлення додатковою угодою до кредитного договору збільшеного строку кредитування без згоди поручителя призвело до збільшення обсягу відповідальності останнього та відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України є підставо для визнання поруки такою, що припинилася.

З таким висновком суду можна погодитись.

Судом встановлено, що 13.06.2008 року між ОСОБА_5 та ПАТ

«Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 46 900.00 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом 14% річних на строк до 12.06.2018 року для придбання квартири ( а.с. 3-7)

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 13 червня 2008 року між ОСОБА_4 та ПАТ « Райффайзен Банк Аваль» укладений договір поруки № 014/17-39/1720-34/1, відповідно до умов якого поручитель поручився перед банком за виконання позичальником боргових зобов'язань в повному обсязі ( а.с. 10-11)..

Відповідно до пункту 1.2 договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

30.01.2009 року між ПАТ « РАйффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладена додаткова угода № 4 до кредитного договору від 13.06.2008 року відповідно до якої було збільшено строк кредитування ( строк користування кредитом) на 240 місяців і дата остаточного погашення кредиту 12 червня 2028 року ( а.с. 8-9).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Такий висновок підтверджений у правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-1161цс15.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок, що установлення додатковою угодою до кредитного договору збільшеного строку кредитування без згоди поручителя збільшує обсяг відповідальності останнього, оскільки значно збільшується період на який нараховуються проценти за користування кредитними коштами, які не були визначені договором поруки, що є підставою для визнання поруки припиненою.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підтвердив, що у зв"язку з укладенням зазначеної додаткової угоди дійсно збільшується обсяг відповідальності поручителя, оскільки відповідно до кредитного договору до сплати підлягала сума кредитних коштів з відсотками в розмірі 87 000.00 доларів США, то за умовами додатково угоди від 30.01.2009 року зазначена сума збільшена до 110 560.00 доларів США.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що додатковою угодою від 29.03.2010 року зменшено розмір щомісячного платежу ( надано кредитні канікули) та додатковою угодою від 16.05.2013 року зменшено розмір щомісячного платежу та пролонговано дію кредитного договору до 13.07.2028 року, з якими позивачка ознайомлена та надала згоду, що на думку відповідача свідчить про згоду поручителя на збільшення обсягу відповідальності не заслуговують на увагу та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо значного збільшення обсягу відповідальності поручителя ОСОБА_4 першою додатковою угодою від 30.01.2009 року, яка була укладена без згоди останньої, що є підставою для визнання поруки такою, що припинена.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Г.С. Подліянова

Судді: О.М. Кримська

А.В. Дашковська