АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3609/16 Справа № 199/7642/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л. Г. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

27 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Траст Груп», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевича Євгена Володимировича, Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_5, Управління - служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у вересні 2014 року звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінанс Траст Груп», приватного нотаріуса ДМНО Рудкевича Є.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням АНД районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог /т.2 а.с. 86-87/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /т.2 а.с. 90-94/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В силу ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за завою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що 15.09.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є відповідач ТОВ «Фінанс Транс Груп» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 014/7741/3/22988, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 47500 доларів США строком до 14.09.2018 року зі сплатою 14,5 % річних /т.1 а.с. 10-12/.

Також 15.09.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є відповідач ТОВ «Фінанс Транс Груп» та ОСОБА_2, який є майновим поручителем, було укладено договір іпотеки № 014/7741/3/22988/1, предметом якого є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1, яка на той час належала позивачу на підставі свідоцтва про право власності від 05.07.2008 року /т.1 а.с. 13-15/.

У зв'язку з припиненням позичальником ОСОБА_5 виконання зобов'язань по кредитному договору, приватним нотаріусом ДМНО Рудкевичем Є.В. 06.08.2009 року був вчинений виконавчий напис яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_2, для задоволення вимог ПАТ «Ерсте Банк» по кредитному договору в сумі 462 085, 89 грн. /т.1 а.с. 16/.

На виконання напису постановою АНД ВДВС ДМУЮ від 18.08.2009 року відкрито виконавче провадження. В ході виконавчих дій на 04.01.2012 року та 21.02.2012 року були призначені прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, які не відбулися через відсутність зареєстрованих покупців. Постановою АНД ВДВС ДМУЮ від 27.03.2012 року ПАТ «Ерсте Банк» було передано нереалізоване майно за ціною 243 979 грн., про що 27.02.2012 року було складено акт /т.1 а.с. 17/.

На цій підставі, 02.04.2012 року приватним нотаріусом ДМНО Рудкевичем Є.В., ПАТ «Ерсте Банк» було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2, реєстровий № 2112 /т.1 а.с. 18/.

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та після уточнення позовних вимог просив суд визнати виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру та задоволення вимог ПАТ «Ерсте Банк» про стягнення заборгованості на загальну суму 462 085, 89 грн. виданий 06.09.2009 року недійсним та таким, що не підлягає виконанню; визнати проведення прилюдних торгів від 04.01.2012 року та від 21.02.2012 року з продажу квартири АДРЕСА_3 та прилюдні торги - недійсними; визнати акт складений 27.03.2012 року та протокол державного виконавця від 27.03.2012 року про передачу стягувачу ПАТ «Ерсте Банк» квартири - недійсними; визнати свідоцтво про право власності ПАТ «Ерсте Банк» на квартиру АДРЕСА_3 від 02.04.2012 року - недійсним /т.1 а.с. 4-9, 180-183/.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що сума заборгованості перед банком нарахована з математичними помилками, не вказано з кого стягується заборгованість з його дружини ОСОБА_5 як боржника, чи з нього, вважає, що банк не мав права вимагати дострокового погашення кредиту через незначне затримання розрахунку, так як кінцевий розрахунок за договором - вересень 2018 року. Також позивач вважає, що діями державного виконавця ВДВС було грубо порушені його права іпотекодавця, а також права його сина ОСОБА_6 2007 року народження, який до цього часу зареєстрований та проживає у цій квартирі.

Ухвалою АНД районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 були роз'єднані, вимоги про визнання торгів недійсними, визнання акту та протоколу про передачу квартири стягувачу недійсними, визнання недійсним свідоцтво про право власності на квартиру виділені в окреме провадження /т.2 а.с. 53/.

Представник відповідача позов не визнав, подав заяву про застосування строку позовної давності т.1 а.с. 135/.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів, незгоди висновків суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Щодо посилань ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що строк позовної давності ним не пропущений, так як він не знав раніше про існування виконавчого напису, а про існування даного спору дізнався тільки у серпні 2014 року, то з ними також не можна погодитися, так як з матеріалів справи вбачається, що в ході виконавчого провадження по реалізації майна за виконавчим написом 15.12.2009 року був складений акт опису та арешту майна, при цьому був присутній позивач який отримав його копію, що підтверджується його підписом /т.1 а.с. 86-89/.

Щодо посилань апелянта на те, що в резолютивній частині рішення суду першої інстанції не вирішено питання щодо судових витрат, то з ними погодитися не можна так як відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вирішує питання щодо розподілу витрат між сторонами у разі задоволення позовних вимог, у даному випадку ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог відмолено.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.