Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/1509/16 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/3645/16 Суркова В.П.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

Савченко О.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4, третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права користування квартирою та вселення,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, про визнання права користування квартирою та вселення, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_5 є її колишнім чоловіком, відповідач ОСОБА_6 - його мати.

Відповідачам належить на праві власності квартира АДРЕСА_1.

У вказану квартиру вона вселилася 11.05.2006 року як член сім'ї відповідачів і з цього часу постійно проживала з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вела з відповідачами спільне господарство та мала спільний бюджет.

В жовтні 2007 року відповідача ОСОБА_5 призвали до рядів Збройних Сил України. Під час проходження ним військової служби вона продовжувала проживати у спірній квартирі разом з його матір'ю ОСОБА_6, жили однією сім'єю, вели спільне господарство. Після мобілізації ОСОБА_5 вона продовжувала проживати в спірній квартирі.

26.10.2009 року з ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_3 року у них народився син ОСОБА_4. Син народився з численними уродженими вадами розвитку, визнаний дитиною-інвалідом до 16 років.

Останній рік відповідач ОСОБА_5 став дуже погано ставиться до неї, допускав подружню невірність, створював для неї та сина нестерпні умови проживання, приводив у квартиру сторонню жінку.

Рішенням Комунарського районного суду м Запоріжжя від 26.02.216 року шлюб між ними розірвано.

Дитина зареєстрована у спірній квартирі.

Після розірвання шлюбу відповідачі чинять їм з сином перешкоди в користуванні квартирою, не допускали їх до квартири, без її згоди почали збирати належні їй та сину речі.

На теперішній час відповідачі змінили замки на вхідній двері квартири і перешкоджають користуватися квартирою.

Зазначає, що дитині потрібен постійний догляд, лікування.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_1 та вселити її з малолітнім сином ОСОБА_4 у цю квартиру.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2016 року позов ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4, задоволено частково.

У задоволенні позову ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах, про визнання права користування квартирою та вселенні, відмовлено.

Позов ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, задоволено.

Вселено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартиру АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь держави 551 грн. 20 коп. (по 275 грн. 60 коп. з кожного) судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що позивач та відповідач ОСОБА_5 з 24.10.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб сері НОМЕР_1. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2016року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано.

Відповідачам на підставі договору дарування від 04.04.2002 року на праві спільної часткової власності (кожному по 1/2 частині) належить квартира АДРЕСА_1.

Між співвласниками встановлений порядок користування квартирою, а саме: ОСОБА_6 користується кімнатою площею 13,4 кв.м., ОСОБА_5 - кімнатою площею 13,7 кв.м., та відкриті окремі особові рахунки.

Судом першої інстанції було досліджено акт обстеження житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_3, проведеного відділом по Комунарському району служби (управління) у справах дітей від 27.05.2016 року, з якого вбачається, що житловий будинок одноповерховий, огороджено парканом. На подвір'ї та в будинку охайно, прибрано, чисто. В будинку три житлових кімнати (одна з них прохідна), коридор, кухня-вітальня, санвузол. Наявні централізовані холодне водопостачання та газопостачання, опалення індивідуальне (котел та твердому паливі), водонагрівач. У будинку є вся необхідна побутова техніка та меблі. Під час обстеження вдома знаходилися ОСОБА_3 , її малолітній син ОСОБА_4 та мати ОСОБА_7

В будинку зареєстровані та мешкають: ОСОБА_8, 1957 року народження, дідусь дитини, власник житла; ОСОБА_9, 1988 року народження, дядько дитини; ОСОБА_7, 1960 року народження, бабуся дитини; ОСОБА_3, мати дитини. Малолітній ОСОБА_4 мешкає за цією адресою, місце його проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_3 з малолітнім сином ОСОБА_4 та з матір'ю ОСОБА_7 займає окрему кімнату, в якій є: два дивана, шафа, телевізор.

Дослідивши обставини справи та допитавши свідків суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не проживає у спірній квартирі з лютого 2016 року, а з часу розірвання шлюбу, тобто з 10.03.2016 року втратила правовий статус члена сім'ї власника спірної квартири. Оскільки між сторонами договір найму житла не укладався, у позивача відсутні правові підстави для проживання у ньому.

Позовні вимоги про вселення малолітнього ОСОБА_4 підлягають задоволенню, оскільки статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає право дитини на житло. Відповідно до вимог цього закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідач ОСОБА_5 є батьком малолітнього ОСОБА_4, останній має право користуватися квартирою 1/2 якої належить на праві власності його батьку.

Дитина з народження зареєстрована у спірній квартирі, відповідачі не заперечують проти його вселення Крім того рішення суду в цій частині не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги не містять жодного доводу, які б спростовували висновки суду, а посилання на те, що суд задовольнив вимоги що вселення дитини не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки право дитини на житло не є похідним для його батьків, а підстав для вселення ОСОБА_3 скарга не містить.

Безпідставними є і доводи викладені у апеляційній скарзі, що

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2016 року по цій справі в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права користування квартирою та вселенні залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді:

1

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний №336/1509/16 Головуючий у 1 інстанції

№ провадження 22-ц/778/3645/16 Суркова В.П.

Доповідач: Бєлка В.Ю.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ТА РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНИ

11 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

Савченко О.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4, третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права користування квартирою та вселення,

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2016 року по цій справі в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права користування квартирою та вселенні залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: