Справа № 415/2330/16-ц
Провадження № 2/415/1133/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.16 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

при секретарі Нескородовій Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що в є власником квартири АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 28.09.2000р. В належній їй квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, але ж з 2014 року не мешкає в квартирі, оскільки забрав всі свої речі, переїхав до Кемеровської області РФ. Вона сплачує за комунальні послуги за відповідача, не має можливості розпоряджатися своїм майном, а також оформити субсидію. Син не заперечує проти зняття його з реєстрації з належної їй квартири, але не має можливості приїхати в м. Лисичанськ. Вона не перешкоджає відповідачу проживати в квартирі, але син добровільно виїхав і не мешкає в квартирі без поважних причин. Тому просила суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позов підтримала, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2Ю в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив позов розглядати без його участі, позов визнає.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із договором купівлі-продажу квартири від 28.09.2000р. посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстром №4755 ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_1 купила двохкімнатну квартиру №2 в буд. 3, яка знаходиться в м. Лисичанську, вул. Миру. Реєстраційний напис на документі про право особистої власності зроблений Лисичанським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_1 №521 від 05.10.2000р..

Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕД №268523 від 06.08.1994 року виданим Лисичанським відділом ЗАГС Луганської області ОСОБА_5 та ОСОБА_1 06 серпня 1994 року уклали шлюб, про що зроблено актовий запис №490. Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_1.

Згідно із довідкою № 261 від 17.05.2016 року, виданої КП ЛЖЕК №1 про те, що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані та мешкають: ОСОБА_1 - власник, ОСОБА_5 чоловік, ОСОБА_2 син. В період з грудня 2014 року по теперішній час ОСОБА_2 проживає за адресою: Росія, Кемеровська область. Посвідчується підписами сусідів.

Згідно із довідкою №3115/10-02 від 19.05.2016 року виданою Відділом адміністративних послуг Лисичанської міської ради за адресою АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_1 власник, ОСОБА_5 чоловік, ОСОБА_2 син.

Судом встановлено, що існування реєстрації відповідачки у будинку позивача обмежує його права, так як він змушений сплачувати комунальні послуги за зареєстровану відповідачку, яка у комунальних витратах участі не приймає. Судом також встановлено, що відповідач не проживає у вказаному будинку з 2001 року.

За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, відповідачка дійсно не проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_3 з грудня 2014 року, тобто понад 1 рік, і судом встановлено, що відповідач мешкає за іншою адресою, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 84, 88, 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 316, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА