Справа № 152/354/16-ц
У Х В А Л А

22 березня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини,

встановив:

29.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 29.09.2016 року провадження в означеній цивільній справі відкрито та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 09.03.2016 року, яке відкладено у звязку із неявкою сторін на 22.03.2016 року.

21.03.2016 року від ОСОБА_1 ОСОБА_2 через канцелярію суду подано заяву про уточнення позовних вимог та позовну заяву про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (в новій редакції).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, 01.03.2016 року подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити (а.с.19).

Представник відповідача Мурафської сільської ради в судове засідання не зявився. 22.03.2016 року представник відповідача ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності від 09.03.2016 року, подала заяву про розгляд справи в судовому засіданні 22.03.2016 року у її відсутності (а.с.40), позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, в задоволенні позову просить відмовити, зсилаючись на те, що спадщину після смерті матері позивача прийняв брат останнього ОСОБА_4, який постійно проживав та був зареєстрований із спадкодавцем на одному погосподарському номері і на теперішній час помер. Проте, в сільську раду звертався спадкоємець ОСОБА_4 донька останнього, для отримання документів для оформлення спадщини після смерті батька. Вважає, що саме спадкоємець ОСОБА_4, який прийме і оформить спадщину після його смерті, може бути відповідачем у цій справі, а не Мурафська сільська рада.

Розглянувши в судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (у новій редакції), суд прийшов до наступного висновку.

У вказаній позовній заяві в новій редакції позивач просить встановити факт, що він постійно проживав разом із матірю ОСОБА_5 до дня її смерті, що сталася 30.04.2010 року, тобто на час відкриття спадщини, за адресою: с. Мурафа, вул. Дружби, буд. 18.

Згідно з положеннями ч.2 ст.31 ЦПК України, позивач має право до початку розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Вказана позовна заява ОСОБА_1 (в новій редакції) підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства України.

Відповідно до ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: імя (найменування) позивача і відповідача, а також представника позивача, якщо позовна заява подається представником; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину; наявність підстав для звільнення від доказування. Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. Якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви подається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

В позовній заяві ОСОБА_1 ( в новій редакції) (а.с.36-37), не всі зазначені вимоги ст.119 ЦПК України дотримані.

Так, позовна заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (в новій редакції) підписана ОСОБА_2 з посиланням на довіреність.

Проте, в порушення вимог ч.8 ст.119 ЦПК України, до позовної заяви не додано належно посвідченої довіреності від імені позивача на виконання процесуальних дій, в тому числі на звернення із відповідним позовом до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.42 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені довіреністю.

Так, до позовної заяви додано копію довіреності від імені ОСОБА_1 на імя ОСОБА_6 та ОСОБА_2 від 17.03.2016 року, з якої вбачається, що довіреність посвідчена головою комітету мікрорайону «Пирогово».

Відповідно до ч.1 ст.244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Частиною першою ст.245 ЦПК України встановлено, що форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

З абзацу 4 ч.3 ст.245 ЦПК України вбачається, що довіреність особи, яка проживає в населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження кооперативними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами.

Натомість, довіреність від імені позивача на імя ОСОБА_6 та ОСОБА_2 посвідчена не уповноваженою особою, не передбаченою в переліку абзацу 4 ч.3 ст.245 ЦК України, оскільки із позовної заяви та паспорта позивача вбачається, що останній зареєстрований і проживає в м. Вінниці на вул. Вишневського, 45 а, тобто в населеному пункті, де є нотаріуси.

Таким чином, позов ОСОБА_1 в новій редакції підписано та подано особою, яка не має повноважень на вчинення вказаних процесуальних дій.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Проте, з позовної заяви ОСОБА_1 в новій редакції вбачається, що ним, в порушення вимог п.2 ч.2 ст.119 ЦПК України, не зазначено відповідача, а в порушення п.3 ч.2 ст.119 ЦПК України, змісту позовних вимог до відповідача.

В порушення вимог ч.2 ст.31 ЦПК України, якою передбачено, що позивач до початку розгляду справи по суті має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, та п.3 ч.2 ст.119 ЦПК щодо змісту позовних вимог, позивач ОСОБА_1 змінив одночасно і підстави, і предмет позову.

Так, предметом первинного позову є продовження строку прийняття спадщини, а підставами позову є вимоги ст.1272 ЦК України, тоді як з позовної заяви вбачається, що предметом звернення є встановлення факту, що має юридичне значення, а підставою норми ч.2 ст.256 ЦПК України щодо порядку встановлення фактів, що мають юридичне значення.

До того ж, з позовної заяви ОСОБА_1 в новій редакції вбачається, що позивач просить встановити факт, що має для нього юридичне значення.

Частиною 3 ст.15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають справи … в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в порядку окремого провадження, а не позовного.

Згідно з ч.1 ст.234 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Натомість, з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 звернувся в позовному провадженні, замість окремого, не зазначивши, до того ж, відповідача, який не визнає вказаного факту.

Згідно із ст.258 ЦПК України, про встановлення факту, що має юридичне значення, особа має право звернутися до суду із заявою, у якій повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Проте, ОСОБА_1 звернувся до суду не із заявою і не в порядку окремого провадження, а з позовною заявою та в порядку позовного провадження.

Згідно із ст.121 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст.119, 210 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини ( у новій редакції) від 21.03.2016 року залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправлення недоліків позовної заяви у строк, який не може перевищувати чотирьох днів з дня отримання даної ухвали і розяснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і повернута йому.

Розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини відкласти на 05.04.2016 року на 15 годину.

Виклик сторонам поновити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення щодо ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Суддя: