Провадження № 2/369/802/16
05.05.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Волчка А.Я.
за участю секретаря Раситюк М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ГФ «Прометей-Крюківщина» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
У 2015 році позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства, з позовом до відповідача ГФ «Прометей-Крюківщина» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27.07.2015 року, приблизно о 20:10 годин в с. Крюківщина, вул. Ленінградська 8, кафе «Келих», без жодних на те причин, без сварок і попереджень з особливою жорстокістю і прямим умислом, він був жорстко побитий невідомими особами, у кількості 9осіб, як потім було встановлено є членами громадського формування «Прометей-Крюківщина».
Внаслідок нанесених позивачу тілесних ушкоджень ГФ «Прометей-Крюківщина», а саме резиновими кийками «ПР» (Палка резинова), що відносяться до холодної зброї, у позивача було виявлено: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематоми по всій голові з рваними ранами, зламаний ніс, синці по всій спині від ударів резиновими кийками, забої на ногах також від ударів резиновими кийками, забій м'яких тканин скроневої ділянки зліва та тьмяно-потиличної ділянки, забій щелепи з правої сторони посттравматичний артрит верхньощелепного суглоба, церебратенічний синдром, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 112 від 31.07.2015 року, який знаходиться в матеріалах даного кримінального провадження, а також консультативними заключениями «Київської обласної клінічної лікарні» № 3039 від 30.07.2015 року, та виписками із медичної карти стаціонарного хворого Вишнівської міської лікарні № 2082 від 10.08.2015 року. Також були пошкоджені мої особисті речі, а саме: футболка, тапочки резинові, сумочка (барсетка), телефон з чохлом чорного кольору, розтер-(тій virgin mobile 2200 lee).
Спричинені позивачу тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров'я.
30.07.2015 року позивача ОСОБА_1 доставила карета швидкої допомоги до «Київської обласної клінічної лікарні» в тяжкому стані, так як він втратив свідомість і в нього дуже сильно боліла голова ніби росходилася по швах. В період 30.07.2015 року, 07.08.2015 року перебував в «Київській обласній клінічній лікарні», а з 10.08. по 21.08.2015 року він ОСОБА_1, перебував на лікуванні в стаціонарному відділенні Вишнівської міської лікарні. Лікування даних нанесених їй травм включає комплекс медичних заходів та процедур для повної реабілітації та видужання.
Під час лікування позивачем було витрачено: на придбання ліків та лікарських засобів на суму 5 035,96грн., особисті речі 21 283.00грн., витрати на проїзд 2500.00грн.
26.10.2015року позивач знову почав себе погано почуватися, дуже була велика слабкість, паморочилося в голові, знову сильні головні болі в області скронь та потилиці, позивач знову звернувся до лікаря в позивача заміряли тиск він був дуже високий, позивачу зробили укол та поставили крапельницю, після чого дали направлення на лікування та повідомили щоб він не жартував тому, що травми були серйозні і ще не відомо чим це може закінчитися бо головні болі це серйозний привід для хвилювання.
Потім, він знову ліг на лікування і був виписаний 06.11.2015 року чим підтверджуються випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 2850, відділення неврології Вишнівської міської лікарні видану 06.11.2015 року лікуючим лікарем та завідуючим відділенням.
Під час лікування позивачу знов потрібні були медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, без яких проведення лікування було б не можливим і які знову ж таки були придбані за рахунок потерпілого тобто позивачем ОСОБА_1
Також позивач був змушений відвідувати стоматолога для відновлення зубів, які були пошкоджені внаслідок даної травми, також є направлення на операцію носової перетинки яка також була вибита внаслідок жорсткого побиття спланованого, та з (заздалегідь) підготовленою холодною зброєю якою безпосередньо наносилися удари в основному по голові, хоча дану холодну зброю таку як ПР (Палка резинова) взагалі заборонено наносити удари навіть в область шиї, ключичній ділянці, животу, статевих органах нирки, в область серця, а також не одно разове нанесення ударів в одне місце не говорячи вже про голову, про що чітко написано в постанові від 27 лютого 1991 року № 49 «Про затвердження правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку» ч. З, п. 14.
Оскільки» в результаті неправомірних та винних дій обвинуваченого було заподіяно потерпілому фізичної шкоди у вигляді нанесених позивачу тілесних ушкоджень ГФ «Прометей-Крюківщина», а саме резиновими кийками «ПР» (Палка резинова), що відносяться до холодної зброї, у позивача було виявлено: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематоми по всій голові з рваними ранами, зламаний ніс, синці по всій спині від ударів резиновими кийками, забої на ногах також від ударів резиновими кийками, забій м'яких тканин скроневої ділянки зліва та тьмяно- потиличної ділянки, забій щелепи з правої сторони посттравматичний артрит верхньощелепного суглоба, церебратенічний синдром, потерпілий для поновлення свого особистого немайнового права на життя, поніс витрати на придбання медикаментів, лікарських засобів та матеріалів медичного призначення для лікування здоров'я, у розмірі 7 535,69 грн., які є збитками (шкодою) та, підлягають відшкодуванню обвинуваченим у повному обсязі.
Зважаючи на те, що була пошкоджена щелепа, позивач зазнав крім надзвичайно сильного фізичного болю, ще і великі труднощі із задоволенням своєї нагальної біологічної потреби харчуватися. Це здійснювати було неможливо, у звязку з чим він постійно відчував біль у шлунку.
Тому важає, що є всі підстави для відшкодування йому матеріальної шкоди з обвинуваченого.
В подальшому позивач був вимушений проходити стаціонарне лікування з щоденними крапельницями по декілька в день, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. Впродовж всього періодулікування почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення). В період стаціонарного лікування потребував зовнішньої допомоги з боку близьких, з приводу чого почувався як джерело клопоту та обмежень для родичів.
Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього.
Впродовж певного періоду лікування, він був непрацездатним, дотепер залишається обмеження трудової продуктивності, що тягне за собою погіршені можливості отримання прибутків, та призводить до зниження добробуту особи.
Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, позивач досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживає щодо своєї соціальної репутації, зважаючи той момент, що даний інцидент був опублікований в засобах масової інформації.
Були порушені актуальні життєві плани, погіршення можливості побудови та реалізація нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації.
Дотепер продовжуються проблеми зі здоров'ям у вигляді періодичних болів, необхідність дотримуватися дієти, обмеження фізичної активності на найближчий рік.
Наслідки події, що сталася, потягли за собою не раціональне витрачення життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.
Завдану позивачу моральну шкоду він оцінює у 100 000грн.
Позивач стверджує, що відповідач не сплатив жодної копійки в рахунок відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої його неправомірними, суспільно-небезпечними діями життю та здоров'ю потерпілого, не надав допомоги як на місці скоєння кримінального правопорушення так і в подальшому в лікарні, не цікавився станом здоров'я потерпілого та не приймав ніякої участі у його видужуванні та реабілітації.
Тому просив стягнути з відповідача ГФ «Прометей-Крюківщина», на його користь матеріальну шкоду в сумі 28 818,96грн., та моральну шкоду в сумі 100 000грн., а всього 128 818.96грн.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача ГФ «Прометей-Крюківщина» у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, прични неявки суду невідомі.
За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Як стверджує, позивач 27.07.2015 року, приблизно о 20:10 годин в с. Крюківщина, вул. Ленінградська 8, кафе «Келих», він був жорстко побитий невідомими особами, у кількості 9осіб, як потім було встановлено є членами громадського формування «Прометей-Крюківщина».
Також позивач у своєму позові посилається на те, що внаслідок нанесених йому тілесних ушкоджень ГФ «Прометей-Крюківщина», а саме резиновими кийками «ПР» (Палка резинова), що відносяться до холодної зброї, у позивача було виявлено: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематоми по всій голові з рваними ранами, зламаний ніс, синці по всій спині від ударів резиновими кийками, забої на ногах також від ударів резиновими кийками, забій м'яких тканин скроневої ділянки зліва та тьмяно-потиличної ділянки, забій щелепи з правої сторони посттравматичний артрит верхньощелепного суглоба, церебратенічний синдром, при цьому посилається на висновок судово-медичної експертизи № 112 від 31.07.2015 року, який знаходиться в матеріалах даного кримінального провадження.
Однак із вказаного висновку експерта за №112 не вбачається, що саме внаслідок нанесених йому тілесних ушкоджень діями співробітників ГФ «Прометей-Крюківщина», а саме резиновими кийками що відносяться до холодної зброї, «ПР» (Палка резинова), позивачу було нанесено тілесні ушкодження.
Згідно із вищевказаного висновку експерта за №112 від 31.07.2015 року, також заначено, що у позивача виявлено 2 забійні рани, садна та підшкірна гематома волосистой частини голови, синці та садна обличчя і кінцівок. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, за давністю можуть відповідати в постанові терміну. Синці та садна, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров»я.
Окрім того, позивач вказує, що спричинені позивачу тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров'я.
Під час лікування позивачем було витрачено: на придбання ліків та лікарських засобів на суму 5 035,96грн., особисті речі 21 283.00грн., витрати на проїзд 2500.00грн.
В подальшому позивач знову почав себе погано почуватися, він знову ліг на лікування і був виписаний 06.11.2015 року чим підтверджуються випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 2850, відділення неврології Вишнівської міської лікарні видану 06.11.2015 року лікуючим лікарем та завідуючим відділенням.
Також позивач був змушений відвідувати стоматолога для відновлення зубів, які були пошкоджені внаслідок даної травми
Оскільки» в результаті неправомірних та винних дій обвинуваченого було заподіяно потерпілому фізичної шкоди у вигляді нанесених позивачу тілесних ушкоджень ГФ «Прометей-Крюківщина», а саме резиновими кийками «ПР» (Палка резинова), що відносяться до холодної зброї, у позивача було виявлено: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематоми по всій голові з рваними ранами, зламаний ніс, синці по всій спині від ударів резиновими кийками, забої на ногах також від ударів резиновими кийками, забій м'яких тканин скроневої ділянки зліва та тьмяно- потиличної ділянки, забій щелепи з правої сторони посттравматичний артрит верхньощелепного суглоба, церебратенічний синдром, потерпілий для поновлення свого особистого немайнового права на життя, поніс витрати на придбання медикаментів, лікарських засобів та матеріалів медичного призначення для лікування здоров'я, у розмірі 7 535,69 грн., які є збитками (шкодою) підлягають відшкодуванню обвинуваченим у повному обсязі.
На підтвердження позовних вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, позивач посилається, що він є потерпілим від злочину, в зв»язку з чим йому повинна бути відшкодована шкода.
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для настання цивільно-правової відповідальності необхідна наяність наступних елементів: протиправність дій, винність дій особи, яка завдала шкоди, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв»язок між винними діями та наслідками, що настали.
Відповідно до положень ст.1177 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною.
Умови та порядок відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичної особи, яка потерпіла від злочину, встановлюються законом.
Закон покладає обов»язок доказування на сторони у справі.
Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
З боку позивача суду не надано жодного доказу на підтвердження вини відповідачів у завданні йому шкоди, про вчинення ними злочинних дій, які завдали йому шкоди, про наявність зв»язку з діями відповідачів і наслідками, що настали.
Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу презумпції невинуватості, особа може бути визнана винною у вчинені злочину лише на підставі рішення суду і у спосіб, передбачений законом.
На момент розгляду справи будь-яке рішення щодо визнання відповідачів винними у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 125 КК України, які завдали шкоди позивачу, судом не приймалось.
Тому суд приходить, до висновку, що вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.
Окрім позивач вважає, що крім матеріальної шкоди позивачу було завдано і моральну шкоду неправомірними діями відповідача ГФ «Прометей-Крюківщина», оскільки він зазнав фізичного болю, було завдано жорстких тілесних ушкоджень, було порушено нормальний спосіб життя, оскільки був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров'я. Окрім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними суспільно- небезпечними діями обвинуваченого також завдано позивачу немайнових витрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначилися негативно у моєму житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в уникненні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обовязків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності, побоюванню щодо майбутнього стану здоров'я так як основні удари завдані холодною зброєю ПР (Палка резинова) - в основному були спрямовані в обличчя, потилиці та скронях. В момент отримання тілесних ушкоджень, позивач переніс значний фізичний біль, переніс емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров'я та життя.
В подальшому позивач був вимушений проходити стаціонарне лікування з щоденними крапельницями по декілька в день, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. Впродовж всього періодулікування почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення).
У період стаціонарного лікування потребував зовнішньої допомоги з боку близьких, з приводу чого почувався як джерело клопоту та обмежень для родичів.
Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього.
Впродовж певного періоду лікування, він був непрацездатним, дотепер залишається обмеження трудової продуктивності, що тягне за собою погіршені можливості отримання прибутків, та призводить до зниження добробуту особи.
Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, позивач досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживаю щодо своєї соціальної репутації, зважаючи той момент, що даний інцидент був опублікований в засобах масової інформації.
Були порушені актуальні життєві плани, погіршення можливості побудови та реалізація нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації.
Завдану позивачу моральну шкоду він оцінює у 100 000грн.
Згідно ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України,цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.
Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналогічним чином питання обов»язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно абзацу 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» від 12.06.2009 року встановлено, що розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.
Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.
Згідно з ч. 1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Так, в даному випадку предметом доказування є факт заподіяння позивачу ОСОБА_1 тілесних ушкоджень саме ГФ «Прометей-Крюківщина» та наявність їх вини у скоєнні кримінального правопорушення відносно позивача, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що в свою чергу призвело до спричинення позивачу матеріальних збитків та моральної шкоди.
Аналізуючи зазначені позивачем докази, суд приходить до наступного.
Проте, суду не надано доказів вини відповідача за результатами розгляду кримінального провадження передбаченого ч. 1, ст. 125 КК України, тобто вироку суду.
Предметом позову є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завдання якої полягає у вчиненні відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Положенням ст. 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії і мають найвищу юридичну силу.
Принцип презумпції невинуватості закріплений ч. 2 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 Кримінального кодексу України та встановлює, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Крім того, принцип презумпції невинуватості закріплений у п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також у п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини та п. 2 ст. 14 Міжнародного Пакту про громадянські та політичні права.
Відповідно до норм Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, громадянин України, а також ті, хто на законних підставах перебувають на її території, реалізують право, яке надає їм Конституція України.
Крім того, ч. 1 ст. 17 КПК України закріплена презумпція невинуватості, згідно якої вина особи у вчиненні кримінального правопорушення має бути доведена саме у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, єдиним допустимим доказом того, що відповідач ГФ «Прометей-Крюківщина» вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, по відношенню до позивача може бути лише вирок, якого не існує.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови "«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п.5 Постанови).
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
Виходячи з того, що під час судового розгляду не встановлена сукупність доказів того, що відповідач ГФ «Прометей-Крюківщина» дійсно вчинив щодо позивача ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд приходить до висновку про неможливість вирішення питання щодо визначення обсягу спричиненої моральної шкоди.
Аналізуючи перелічені норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази вказують на відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок злочину.
За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та задовленню не підлягають.
Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. цивільного заковствпустиміння пр є
Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, та не підлягають задоволенню.
З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.16, 22, 23, 1166, 1167, Цивільного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ГФ «Прометей-Крюківщина» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди -відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення подається протягом десяти днів з дня отримання відповідачем копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.Я. Волчко