АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6317/16 Справа № 183/1695/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Кочкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Григорченка Е.І., Каратаєвої Л.О.,

при секретарі - Григор'євій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, треті особи: Міністерство Оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України, Гвардійська селищна рада Новомосковського району про визнання протиправними та скасування рішення, визнання права на приватизацію та зобовязання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська Підполковника ОСОБА_4 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року позивачі звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого (з урахуванням уточнень) посилалися на те, що вони на підставі ордеру № 146 від 31 липня 2003 року, виданому ОСОБА_2 та її доньці ОСОБА_5, проживають та зареєстровані в квартирі № 10 за адресою: вул. Гагаріна, буд. 4 в смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області. Вони звернулись до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська (далі КЕВ) з заявою про передачу квартири у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська, як органом приватизації, прийнято рішення № 2721 від 22 червня 2015 року, яким відмовлено в приватизації вищезазначеної квартири, в зв'язку з тим, що військове містечко, в якій розташована квартира, включене до числа закритих, в зв'язку з чим, житлові приміщення, які розташовані в ньому, не підлягають приватизації. Окрім того, квартира є військовим майном, у власність територіальної громади не передана, повноважень на розпорядження майном вони не мають. Вважаючи, що дії та рішення відповідача не відповідають Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», позивачі просили визнати незаконним рішення КЕВ № 2721 від 22 червня 2015 року, та зобов'язати КЕВ як орган приватизації вжити заходів щодо приватизації квартири, яка використовується позивачами на умовах найму на території відкритого військового містечка за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.2-3, 44-45).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року позов задоволено. Визнано незаконними рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 2721 від 22 червня 2015 року. Визнано право на приватизацію ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири, яка використовується ОСОБА_2, ОСОБА_3 на умовах найму на території відкритого військового містечка за адресою: АДРЕСА_1 згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16 грудня 2009 року. Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. (а.с. 107-113).

В апеляційній скарзі начальник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська Підполковник ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову (а.с. 118-121).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції порушив ст. 11 ЦПК України і вийшов за межі позовних вимог, оскільки позовні вимоги про визнання права на приватизацію та про встановлення режиму військового містечка позивачем не заявлялись, а, більше того, встановлення режиму військового містечка до компетенції суду не входить.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, оскільки порушення судом норм процесуального права призвело до неправильного вирішення спору (п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України).

Вирішуючи спір, апеляційний суд виходить із наступного. Відповідно до ордеру № 146 від 31 липня 2003 року, виданого ОСОБА_2, їй та членам її сімї донькам ОСОБА_5, ОСОБА_6 надано право на вселення в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10). 21 вересня 2015 року ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_3 у звязку із реєстрацією шлюбу (а.с.9).

З довідки № 31 від 17 березня 2016 року вбачається, що в спірній квартирі постійно мешкають і мають право на приватизацію ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 12).

Будинок № 4 по вул. Гагаріна в смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області перебуває на балансі БУ №1 Гвардійської КЕЧ району (а.с.75)

23 жовтня 2014 року позивачка звернулась до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу квартири у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.4).

Рішенням Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська за № 2721 від 22 червня 2016 року позивачці відмовлено в приватизації квартири та повідомлено про відсутність у Начальника КЕВ м. Дніпропетровська повноважень щодо оформлення передачі квартири у приватну власність. Підставою відмови в приватизації спірного житла зазначено те, що військове містечко, в якому розташована квартира, включене до числа закритих, в зв'язку з чим, житлові приміщення не підлягають приватизації, окрім того квартира, в якій мешкає позивачка, є військовим майном, у власність територіальної громади не передана (а.с. 15-16).

Згідно із статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст.9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон № 2482-XXII). Відповідно до статті 1 Закону № 2482-ХХІІ приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Як встановлено статтею 2 Закону № 2482-ХХІІ до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Згідно з ч. 10 ст. 8 Закону № 2482-ХХІІ органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв'язку тощо.

Пунктом 4 наказу Міністра оборони України від 03 січня 1993 року № 1 «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають у будинках Міністерства оборони України» передбачено, що обов'язки органів, які здійснюють приватизацію житлового фонду Міністерства оборони України, покладені на квартирно-експлуатаційні частини районів, на обліку яких перебувають квартири (будинки).

З урахуванням зазначених вимог законодавства, право особи на передачу у приватну власність житла органами приватизації може бути обмежено тільки на підставах, встановлених законом.

Закон України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначає правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном. Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать, зокрема, будинки, споруди.

Відповідно до п.4 Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1282 від 29 серпня 2002 року, передача житлового фонду, інших обєктів соціальної та інженерної інфраструктури, що перебувають в оперативному управлінні військових частин і передаються не у складі майнових комплексів, проводиться за рішенням Міністерства оборони України.

Згідно з положенням, затвердженим Наказом Міністра оборони України №215 від 21 квітня 2011 року та Наказом Міністра Оборони України № 448 від 03 липня 2013 року визначення «закрите військове містечко» та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок виключені.

03 вересня 2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України ОСОБА_7 затверджений останній чинний (він базується на Наказі Міністра оборони СРСР № 75 від 22 лютого 1977 року) «Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд», селища міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку.

На підтвердження того, що смт. Гвардійське не наданий статус закритого військового містечка свідчить і Наказ Міністра оборони № 569 від 15 вересня 2011 року «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» з затвердженими переліками військового майна.

Згідно Наказу Міністра оборони України № 569 «Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад», безоплатно передається у комунальну власність територіальним громадам смт. Черкаське і смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, зазначений Наказ є обовязковим для виконання КЕВ м. Дніпропетровська та Черкаською і Гвардійською селищними радами.

Встановивши, що займана позивачем квартира АДРЕСА_2 підлягає приватизації відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», як жиле приміщення згідно Наказу Міністра оборони України від 15 вересня 2011 року №569 «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад», позовні вимоги про визнання незаконним рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 2721 від 22 червня 2015 року та зобовязання Квартирно-експлуатаційний відділу м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири, - підлягають задоволенню.

При цьому зазначення у резолютивній частині рішення про знаходження квартири на території відкритого військового містечка, на думку апеляційного суду є неможливим, оскільки суди не наділені компетенцію на визначення статусу населених пунктів.

Керуючись ст. 307, 308, п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська Підполковника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати незаконними рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 2721 від 22 червня 2015 року. Зобов'язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити заходів, передбачених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» щодо приватизації ОСОБА_2, ОСОБА_3 квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка використовується на умовах найму згідно з ордером № 146 від 31 липня 2003 року.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: