АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/235416 Головуючий 1 інст. - Закопайло В.В.
Справа № 613/571/15-ц
Категорія : договірні Доповідач - Черкасов В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Колтуноваої А.І., Зазулінської Т.П.,

за участю секретаря - Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 05 лютого 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позовних вимогБанк вказував, що 13 червня 2008 року між ним та відповідачкою був укладений кредитний договір за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 151 935,73 грн. терміном до 13 червня 2015 року. Зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_2 належним чином не виконала.

Тому, ПАТ КБ «ПриватБанк», з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість у розмірі 450 273,45 грн., а також судові витрати.

У судовому засіданні відповідачка заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказувала, що кредит нею був отриманий для купівлі автомобіля, який був зазначений в договорі як заставне майно. За кредитним договором вона сплатила 114 714,28 грн. Крім того, рішенням суду від 03 липня 2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави, її автомобіль. Тому, позовні вимоги є необґрунтованими та свідчать про подвійне стягнення за кредитним договором.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 05 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати як за подання позовної заяви, так і за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зазначає, що при подачі позовних вимог, а саме в уточнюючій позовній заяві, Банком вже враховані кошти від реалізації предмету застави, які не покрили вимоги заставодержателя. Таким чином, кредитний договір не є припиненим, сума заборгованості за договором не є погашеною у повному обсязі, що є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності вимог Банку.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

За змістом ст. 526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 13 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 укладено кредитно-заставний договір, за умовами якого відповідачка отримала 151 935,73 грн. строком до 13 червня 2015 року (а.с.7-11).

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема заставою.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.. 572, 589 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Матеріали справи свідчать, що через неналежне виконання кредитного зобов'язання заочним рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 03 липня 2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на суму 188 270,94 грн. звернуто стягнення на предмет застави, автомобіль, що належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.42).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

З витягів, наданих Банком, вбачається, що 04 грудня 2015 року заставний автомобіль відповідачки був реалізований за 141 500 грн. (а.с.227-228). Вказана сума від продажу автомобіля розподілена Банком відповідно до умов договору кредиту, а саме: 71 219,65 грн. пішло на погашення тіла кредиту, 70 075,08 грн. - на погашення відсотків та комісії, 25 101,95 грн. - на погашення відсотків, 44 973,13 грн. - на погашення комісії, 205,27 грн. - на погашення витрат з реалізації (послуги ГАІ).

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про заставу» у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України.

Сума заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 13 червня 2008 року наразі складає 450 273,45 грн., з яких:

-64 634,70 грн. - заборгованість за кредитом;

-363 959,06 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи:

-250 грн. - штраф (фіксована частина);

-21 429,69 грн. - штраф (процентна складова).

У разі порушення забов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що просрочив, якщо він не приступив до виконання забов'язання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять відомостей про припинення зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2

Згідно п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року (із змінами та доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 7) задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена.

Даних про повне виконання відповідачами зобов'язань за кредитним договором матеріали справи не містять.

Таким чином, суд першої інстанції передчасно та з порушенням норм матеріального та процесуального права прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає за необхідне позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково з урахуванням зменшення суми пені до розміру тіла кредиту.

Так, відповідно до ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Так, заявлений Банком до стягнення розмір пені у сумі 363 959,06 грн. є значно більшим чим сума неповернутого кредиту у розмірі 64 634,70 грн., таким чином оскільки співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій, і наслідки порушення зобов'язань не є співмірними, виходячи з принципів справедливості та розумності, закріплених у ст.3 ЦК України, колегія суддів дійшла до висновку про можливість зменшення неустойки і вважати підставою такого зменшення ч.3 ст. 551 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги частково підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Статтею 88 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так, за загальним правилом, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При подачі позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачено 3 654 грн. судового збору, а при подачі апеляційної скарги - 4 019,40 грн.

За таких обставин судова колегія відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити частково, вирішивши питання судових витрат.

Керуючись ст. ст. 88, 303 304, п.2ч.1ст.307, ст.309, 313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 05 лютого 2016 року - скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 13 червня 2008 року у розмірі 150 949 грн. 09 коп. (сто п'ятдесят тисяч дев'ятсот сорок дев'ять гривень), з яких: 64 634 грн. 70 коп. - заборгованість за кредитом; 64 634 грн. 70 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 250 грн. - штраф (фіксована частина) та 21 429 грн. 69 коп. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 654 грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні) та судовий збір за подання апеляційної скарги 4 019 грн. 40 грн. (чотири тисячі дев'ятнадцять гривень).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: Т.П. Зазулінська

А.І. Колтунова