Справа № 572/4521/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області одноособово суддя Довгий І.І.,

при секретареві Сосюк Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за порушення грошового зобовязання,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за порушення грошового зобовязання, внаслідок наявності боргу за рішеннями суду, що виконуються відділом Державної виконавчої служби Сарненського районного управління юстиції. Згідно виконавчого провадження рахується борг 6894,33 грн. Через невиконання судового рішень відповідачем внаслідок знецінення присуджених грошових сум йому завдана майнова шкода, просить стягнути з відповідача на його користь суму індексу інфляції за період з 17.08.2015 року по 15.11.2015 року в розмірі 258,20 грн., враховуючи три проценти річних від простроченої суми за цей же період, а також стягнути судові витрати в сумі 487,20 грн.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги повністю, дав пояснення згідно заяви, просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. В запереченнях вказав, що позов не визнає, в обґрунтування заперечень вказує, що рішенням апеляційного суду Рівненської області від 08.11.2010 року в справі № 22-1597/2010 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 101670 грн. боргу за договорами позики, 2380 грн. компенсації грошової суми внаслідок інфляції та 7411 грн. 94 коп. 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання, а всього 111461 грн. 94 коп. Інші позики відповідач у позивача не отримувала. Пізніше рішеннями суду з відповідача на користь позивача неодноразово стягувались втрати від інфляції та 3 % річних за несвоєчасну сплату відповідачем 101 670 грн. боргу за договорами позики. Зазначає, що ОСОБА_1 у позовній заяві просить стягнути втрати від інфляції та 3 % річних за період з 17.08.2015 року по 15.11.2015 року, проте вказані суми позивач нарахував не із суми основного боргу, яка стягнута з відповідача на користь позивача рішенням апеляційного суду Рівненської області від 08.11.2010 року в справі № 22-1597/2010, а із суми 6650, 73 грн., яка включає в себе не суму основного боргу за договорами позики, а втрати від інфляції та 3 % річних в сумі 32773, 01 грн., які стягнуті з ОСОБА_2 рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 15.04.2015 року. Відповідач ОСОБА_2 вказує, що позивач ОСОБА_1 має право нараховувати втрати від інфляції та три проценти річних лише за несплату основного боргу, оскільки втрати від інфляції на втрати від інфляції не нараховуються, як не нараховуються і три проценти річних на три проценти річних.

Дослідивши документи і матеріали справи, зясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 26 червня 2015 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 6894,33 (6650,73+243,60) грн., за порушення грошового зобов'язання за несплату грошових коштів за раніше укладеними договорами позики за період з 13 грудня 2014 року по 22 лютого 2015 року та 243,60 грн., сплаченого судового збору, а всього, 6894,33 грн.

Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 25 листопада 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 29,64 грн. за порушення грошового зобов'язання за несплату грошових коштів за раніше укладеними договорами позики за період з 26 червня 2015 року по 16 серпня 2015 року.

Згідно пояснень позивача, ОСОБА_2 16 листопада 2015 року сплатила ОСОБА_1 зазначену суму грошових коштів. 17 листопада 2015 року на підставі поданої ОСОБА_1 письмової заяви від 16.11.2015 року, відділом ДВС Сарненського РУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с. 9).

Таким чином, ОСОБА_2 прострочила повернення боргу позивачу за період з 17.08.2015 року по 15.11.2015 року, що складає 91 день.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пункт 5 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Положення вказаної статті є способом захисту майнового права чи інтересу кредитора та не обмежують останнього звернутися до суду за захистом свого порушеного права у випадку невиконання грошового зобовязання.

За таких обставин доводи відповідача про те, що інфляційні та 3% річних не можуть бути нараховані на суму 6894,33 грн., яка стягнута рішенням суду як інфляційні та 3% річних, безпідставні, оскільки вказана сума є також боргом, який відповідач вчасно не сплачує у встановлені законом строки, в результаті чого відбувається знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Відповідно до рекомендацій Верховного суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997 року № 62-97 індекс інфляції за період з 17.08.2015 року по 15.11.2015 року становить 102,99%.

З урахуванням встановленого індексу інфляції за цей період борг відповідача становить 206,14 грн. (6894,33 грн. х 102,99% = 7100,47 грн. - 6894,33 грн. = 206,14 грн.).

Виходячи із 3-х відсотків річних за цей же період, ОСОБА_2, заборгувала ОСОБА_1 додатково кошти в сумі 51,87 грн. (6894,33 грн. х 3% = 206,8299 грн. : 365 днів = 0,57 грн. за один день х 91 день прострочки = 51,87 грн.).

Таким чином за період з 17 серпня 2015 року по 15 листопада 2015 року відповідач зобов'язаний сплатити позивачу суму індексу інфляції, а також три проценти річних у розмірі, що складає 258,01 грн. (206,14+51,87).

Відповідач всупереч ст. 60 ЦПК України не представив суду доказів, які б спростовували доводи позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на оплату судового збору, які підтверджуються документально, на суму 487,20 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 598, 625 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 213, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період з 17 серпня 2015 року по 15 листопада 2015 року 258 гривень 01 копійок боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми по грошовому зобовязанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487 гривень 20 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд Рівненської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя :