№ провадження 4-с/646/25/2016
Справа № 646/3941/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.16 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Журавель В.П.

При секретарі Писаренко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові скаргу ОСОБА_1 на дії Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції, зацікавлена особа ОСОБА_2, про визнання дій протиправними та скасування арешту

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду, посилаючись на те, що згідно рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2001 року з неї на користь ОСОБА_2 було стягнуто збитки в розмірі 2225 грн. 49 коп. В ході виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, державним виконавцем Московського ВДВС було винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, внаслідок чого було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка за правом власності належить ОСОБА_1 та її батькам. ОСОБА_1 частково виконала рішення суду, залишок заборгованості складає 1000 грн., яку вона бажала повернути стягувачеві, однак він ухиляється від зустрічі з нею. Передати вказану суму державному виконавцю вона також позбавлена можливості, оскільки натепер у Московському ВДВС відсутній виконавчий лист про стягнення суми боргу. ОСОБА_1 звернулася із письмовою заявою до Московського ВДВС з проханням зняти арешт з квартири, однак їй було відмовлено у зв"язку із відсутністю на виконанні вищезазначеного виконавчого листа. Оскільки накладення арешту на квартиру порушує права інших співвласників, а також заявника, яка не має змоги виконати рішення суду у зв"язку із відсутністю стягувача, вона просила визнати відмову Московського ВДВС у скасуванні арешту на квартиру протиправною та зобов"язати Московський ВДВС зняти арешт з квартири АДРЕСА_2.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 уточнила заявлені вимоги, просила визнати дії Московського ВДВС щодо відмови у скасуванні арешту протиправними та скасувати арешт з вищезазначеної квартири. При цьому заявник пояснила, що частково виконала рішення суду, з 2003 року до ВДВС її не викликали, однак вона з власної ініціативи намагалася розшукати ОСОБА_3 та передати йому кошти, неодноразово їздила до нього додому, однак двері їй ніхто не відчиняв. На теперішній час в спірній квартирі вона проживає в разом із матір"ю, якій 79 років, позивач та її матір мають невеликі доходи, не мають змоги оплачувати комунальні послуги, тому бажають продати належну їм квартиру з метою придбання квартири меншої площі, однак не можуть здійснити таких дій у зв"язку із накладенням арешту на квартиру.

Представник Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів.

Суд, вислухавши пояснення заявник, перевіривши матеріали справи, вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2001 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження автомобілю, проведення експертизи, а також моральну шкоду в загальній сумі 2225 грн. 49 коп., на підставі чого 08 травня 2001 року судом було видано виконавчий лист № 2/5-2135/2001 / а. с. 5/.

Під час примусового виконання рішення суду постановою державного виконавця Московського ВДВС про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 27 серпня 2003 року було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та заборонено його відчуження, а саме на квартиру АДРЕСА_3 та належить на підставі свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 / а. с. 4/.

Як вбачається з листа Московського ВДВС від 11 березня 2016 року перевіркою даних Єдиного реєстру виконавчих проваджень відповідно до якого здійснюється зібрання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі документи було встановлено, що виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2/5-2135, виданого 08.05.2001 року Червонозаводським райсудом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу на загальну суму 2225,49грн. на виконанні не перебуває / а. с. 6/.

Відповідно до 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності з ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувану - згідно із статтею 47 цього Закону;

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Пунктом 7 ч.1 ст. 47 Закону передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснене частково, повертається стягувачу у разі, якщо боржник фізична особа чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення в розшук.

Статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» визначений вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, в тому числі п. 13 передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі непредявлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 ст. 70 ЦПК України передбачено, що строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідний місяць та число останнього року строку.

При розгляді скарги судом встановлено, що виконавчий лист № 2/5-2135, виданого 08.05.2001 року Червонозаводським райсудом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу на загальну суму 2225,49грн. на виконанні в Московському ВДВС не перебуває.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе зняти арешт, накладений на майно позивача та інших осіб, а саме квартиру АДРЕСА_4, оскільки натепер в Московському відділі державної виконавчої служби відсутнє виконавче провадження по виконанню рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ОСОБА_2 Виданий на підставі рішення виконавчий документ у встановлений законом строк повторно для виконання стягувачем державному виконавцю не пред"являвся. Наявність арешту на квартиру порушує права заявника та інших співвласників квартири на розпорядження належним їм майном.

При цьому вимоги заявника щодо визнання протиправною відмови Московського ВДВС у скасуванні арешту на квартиру задоволенню не підлягають, оскільки державний виконавець не має можливості провадити будь-які процесуальні та виконавчі дії за завершеним виконавчим провадженням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 383, 387 ЦПК України, ст. 3, 16, 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 55, 60 Закону України « Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зняти арешт та заборону на відчуження квартири АДРЕСА_4, яка належить на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 лютого 1994 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1, накладений згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Московського районного управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 27 серпня 2003 року.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправною відмови Московського ВДВС у скасуванні арешту на квартиру АДРЕСА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через районний суд шляхом подачі в 5 денний строк з дня оголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя В.А.Журавель