Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2193/16 Головуючий у 1 інстанції: Мінасов В.В.
Є.У. № 331/7526/14-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Савченко О.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2014 року про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 9 грудня 2010 року, зміненим рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12 грудня 2011 року позов ПАТ «Сведбанк» задоволено. Звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною реалізації 641 059 , 95 грн.За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири, задовольнити вимоги ПАТ «Сведбанк» в сумі 627 623, 65 грн. заборгованості за кредитом та 13 436, 30 грн. пені. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

20 грудня 2012 року цим же судом видано виконавчий лист №2-2635/10 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Запорізького міського управління юстиції від 16 липня 2014 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

У вересні 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, посилаючись на те, що у зв'язку з укладенням 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» , ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи договорів факторингу товариство отримало право грошової вимоги відносно осіб, які були боржниками ПАТ «Сведбанк», у тому числі відносно боржника ОСОБА_3

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2014 року заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Змінено стягувача ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Кредитні ініціативи» у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа № 2-2635/10 виданому Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про звернення стягнення на квартиру № 23 в б. 24 по пр. Леніна в м.Запоріжжі, що належить ОСОБА_3

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив із того, що правонаступництвом у виконавчому проваджені є заміна кредитора з переходом до нього права вимоги до боржника, у тому числі й за договором факторингу, і що такий кредитор у силу частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» має право звернутися про заміну сторони виконавчого провадження.

Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи і вимогам діючого законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Встановлено, що 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу.

Також, 28 листопада 2012 року, було укладено договір факторингу між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи».

За вказаними договорами товариство «Кредитні ініціативи отримало право вимоги відносно осіб, які були боржниками ПАТ «Сведбанк», у тому числі і відносно боржника ОСОБА_3

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності, а фактором, у свою чергу, може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України). При цьому нормами ЦК України не встановлено жодних обмежень щодо складу осіб (боржників), по відношенню до яких здійснюється уступка права вимоги при укладенні договорів факторингу.

Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним.

Крім того, відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України відступлення права вимоги, яке має наслідком заміну кредитора у зобов'язанні,передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, враховуючи предмет договору факторингу, до фактора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи умови щодо валюти кредитування.

З матеріалів справи убачається, що договори факторингу є укладеними у відповідності до вимог закону, при їх укладенні були дотримані норми ЦК України, які регулюють дані правовідносини.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514,1077-184 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) або за договором факторингу є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права безпідставні.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року в справі № 6-122цс13, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Таким чином, висновок суду першої інстанції узгоджується з указаною правовою позицією Верховного Суду України, оскаржувана ухвала відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для її скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2014 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: