Номер провадження 2/754/645/16
РІШЕННЯ

Іменем України

14 березня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого суддіЖуравська О.В.
при секретаріЛісовської А. О.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ТДВ «СК «Альфа Гарант» матеріальну шкоду в розмірі 49 425, 37 грн., з яких: 19 874, 34 грн. - сума страхового відшкодування; 14 607, 64 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення; 13 698, 45 грн. - пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ; 1 754, 94 грн. - 3 % річних від простроченої суми. Також просить стягнути з відповідача 1 витрати пов'язані з проведенням автотоварознавчого дослідження в сумі 574, 62 грн. та на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 20 000 грн. З ОСОБА_4 позивач просить стягнути в порядку відшкодування матеріальної шкоди франшизу в розмірі 510 грн., на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 20 000 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що 12.09.2012 о 13 год. 00 хв. на перехресті вул. Братиславського - вул. Ш. Алейхема у м. Києві сталась ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням відповідача 2 та припаркованих автомобілів «Форд» д/н НОМЕР_2 (водій ОСОБА_4.) та «Рено» д/н НОМЕР_3, належного позивачу. В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2012 відповідача 2 -ОСОБА_4 визнано винним у вчинені ДТП. Власником транспортного засобу «Ауді» д/н НОМЕР_4 є ОСОБА_6, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ «СК «Альфа Гарант». Позивач звернувся до ТДВ "СК "Альфа Гарант" з заявою про виплату страхового відшкодування, однак отримав відмову в зазначеному з посиланнями на порушенням учасниками ДТП ст. 33, 33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач не погоджуючись з відмовою відповідача 1, оскільки виконав вимоги зазначеного вище закону, просить стягнути з відповідача 1 відшкодування матеріального збитку у відповідності до Звіту про оцінку про оцінку транспортного засобу, з урахуванням пені, індексу інфляції та 3 % річних у зв'язку з простроченням виплати страхового відшкодування. З відповідача 2 просить стягнути франшизу. Також, просить стягнути з відповідачів моральну шкоду, посилаючись на те, що у зв'язку з наслідками ДТП позивач не міг користуватись належним йому автомобілем, що привело до негативних змін та незручностей у його житті, а відповідачі не вживали заходів для добровільного відшкодування шкоди.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві.

Представник ТДВ "СК "Альфа Гарант" в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, посилаючись на те, що учасники ДТП грубо порушили вимоги ст. 33, 33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, не повідомили про всі відомі їм обставини, їх дії були направлені на спричинення реальних збитків страховій компанії, а ОСОБА_4 не повідомив страхову компанія про обставини настання ДТП.

Відвідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 12.09.2012 о 13 год. 00 хв. на перехресті вул. Братиславського - вул. Ш. Алейхема у м. Києві сталась ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням відповідача 2 та припаркованих автомобілів «Форд» д/н НОМЕР_2 (водій ОСОБА_4.) та «Рено» д/н НОМЕР_3, належного позивачу.

Відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2012 відповідача 2 визнано винним в зазначеному вище ДТП (а.с. 20).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, вина відповідача ОСОБА_4 у вчиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди, підтверджується матеріалами справи.

В результаті ДТП автомобіль «Рено» д/н НОМЕР_3, належний позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 15), отримав механічні пошкодження, що підтверджується постановою Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2012, довідками ВДАІ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 12.09.2012 та від 13.09.2012 (а.с. 17, 18-19), та звітом №8227 про оцінку автомобіля від 04.07.2013 (а.с. 31-34).

У відповідності до звіту №8227 про оцінку автомобіля «Рено» д/н НОМЕР_3 від 04.07.2013 матеріальний збиток, завданий позивачу в результаті пошкодження його при ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 19 874, 34 грн.

У відповідності до наявних в матеріалах справи квитанцій, відповідачі повідомлялись про дату огляду автомобіля «Рено» д/н НОМЕР_3 для проведення експертизи, належним чином (а.с. 49).

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля НОМЕР_1, водій якого визнаний винним ДТП, є ОСОБА_6, цивільно-правова відповідальність якої застрахована в ТДВ «СК «Альфа Гарант», що підтверджується Полісом №АВ/3666645 від 11.07.2012 (а.с. 27).

Як встановлено в судовому засіданні, та не заперечувалось сторонами по справі, зокрема і запереченнями ТДВ "СК "Альфа Гарант", позивач повідомив останнього про настання події 12.09.2012 р., тобто в день ДТП.

У відповідності до заяви про страхове відшкодування від 14.09.2012 позивач звернувся до зазначеної страхової компанії в строки, передбачені п.35.1 ст.35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та повідомив страхову компанію про місце ДТП, дату та час його вчинення, ПІБ працівника ДАІ, дані про іншого учасника ДТП, а саме власника транспортного засобу та про транспортний засіб, надав опис пошкоджень свого автомобіля. Зокрема, у відповідності до заяви, позивачем надано відповідачу 1 копію первинної довідки про факт ДТП (а.с. 96-97).

Тобто, позивачем виконані всі необхідні дії, передбачені ст. 33, 33-1 Закону України «Про "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У відповідності до листа ТДВ «СК «Альфа Гарант» від 02.10.2012 №12/2287, позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з грубим порушенням учасниками ДТП вимог ст. 33, 33-1 Закону України «Про "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (а.с. 28-30).

Так, обґрунтовуючи порушення позивачем норм зазначених статтей, представник відповідача ТДВ "СК "Альфа Гарант" посилається на те, що учасниками ДТП були надані неповні дані з приводу ДТП, зокрема, час коли особи дізнались про ДТП, відомості щодо виклику працівників ДАІ, залишенням ОСОБА_4 після ДТП свого автомобіля, та на те, що позивач приховав істотні обставини ДТП, а ОСОБА_4 та ОСОБА_6 взагалі ухилились від надання пояснень страховику та пред'явлення пошкодженого транспортного засобу. Зазначеними діями учасники ДТП створили істотні перешкоди у з'ясуванні обставин ДТП, у зв'язку з чим, ТДВ "СК Альфа Гарант" не був в змозі достовірно визначити особу, яка керувала транспортним засобом «Ауді», встановити суттєві обставини пригоди, зібрати належні докази для пред'явлення регресної вимоги до водія забезпечуваного транспортного засобу.

Зазначені посилання представника відповідача - ТДВ "СК "Альфа Гарант" суд вважає необґрунтованими та не доведеними, оскільки вони спростовуються даними наявними в матеріалах справи, зокрема заявою позивача про страхове відшкодування в якій останній виклав всі відомі йому на той момент обставини ДТП. Так, вдповідачем - СК "Альфа Гарант" не надано суду доказів ухилення відповідача ОСОБА_4 та власника забезпечуваного транспортного засобу від дачі пояснень, не надано доказів отримання останніми відповідного листа страхової компанії. Дані щодо часу коли особи, автомобілі яких були припарковані та пошкоджені в наслідок ДТП, дізнались про таке пошкодження, а також дані щодо виклику працівників ДАІ суд вважає неістотними для вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, а саме наданої стороною відповідача 2 копії скарги ТДВ «СК «Альфа Гарант» (а.с. 101), станом на 01.10.2012 р. останні володіли інформацією щодо особи у відношенні якої складені протоколи про адміністративне правопорушення за фактом ДТП, яке сталось 12.09.2012, а отже посилання щодо неможливості достовірно визначити особу, яка керувала транспортним засобом «Ауді», встановити суттєві обставини пригоди, зібрати належні докази для пред'явлення регресної вимоги до водія забезпечуваного транспортного засобу не відповідають дійсності.

Ст. 33 Закону України «Про "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Зокрема, у відповідності до п. 33.1, 33.1.4 Закону, на які посилається представник відповідача1, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Представником відповідача - ТДВ "СК "Альфа Гарант" не надано суду доказів щодо порушення позивачем чи нездійснення останнім дій, передбачених зазначеними вище нормами закону.

У відповідності до ст. 31-1 вище зазначеного закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа.

У відповідності до ст. 36.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати

Згідно з ст. 37.1 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, або підстави звільнення від доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стороною відповідача 1 не надано суду доказів щодо порушення позивачем ст. 33, 33-1 Закону України «Про "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та доказів підтвердження наявності підстав передбачених ст. 37.1 Закону у зв'язку з чим суд вважає відмову відповідача 1 у виплаті позивачу страхового відшкодування безпідставною.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача як на підставу відмови в задоволені позовних вимог, на те, що ОСОБА_4 не було повідомлено про ДТП страхову компанію, у зв'язку з чим обов'язок відшкодування шкоди покладається на її заподіювача.

Відповідно до ч.2 п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року зазначено, оскільки відповідно до ст. 3 Закону України № 1961-ІУ обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, так і захисту майнових прав страхувальника, враховуючи положення ст.1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, встановлюється залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею, передбаченого ст. 33 Закону України № 1961-ІУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах, передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

Аналіз зазначеної норми права дає можливість дійти до висновку про те, що для відшкодування шкоди її завдавачем необхідно наявність відразу двох умов, а саме надання ним згоди на таке відшкодування та виконання обов'язку, передбаченого ст. 33 Закону України № 1961-ІУ, в разі відсутності хоча б однієї з умо, сума страхового відшкодування, яка не перевищує сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовується страховиком.

Оскільки автомобіль НОМЕР_1 є забезпеченим у відповідності до полісу №АВ/3666645 від 11.07.2012, то відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров»ю, майну третьої особи.

У відповідності до зазначеного вище полісу №АВ/3666645 від 11.07.2012 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн.

За змістом ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У відповідності до квитанції до прибуткового ордера №49 від 04.07.2013 (а.с. 46) позивачем витрачено на проведення товарознавчого дослідження суму коштів в розмірі 550 грн. та на виклик ОСОБА_7 та ТДВ «СК «Альфа Гарант» для участі в огляді пошкодженого транспортного засобу для проведення експертизи суму в розмірі 24, 62 грн., що підтверджується квитанціями від 01.07.2013 (а.с. 49).

У зв'язку з вище викладеним, та того, що ліміт відповідальності, передбачений полісом достатній для здійснення страхового відшкодування, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача - ТДВ "СК "Альфа Гарант" суми страхового відшкодування, що підтверджується Звітом про проведення оцінки, в розмірі 19 874, 34 грн. та витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 574, 62 грн. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Не здійснивши страхову виплату, ТДВ "СК "Альфа Гарант" не виконав взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань, а саме порушив положення цивільно - процесуального законодавства, якими визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими визначено, що при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно із ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно із п. 36.5 ст. 36 Закону Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки зобов'язання страховика у разі настання страхового випадку зводяться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми і не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок відсотків і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначене міститься в п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від11 березня 2015 року, у справі № 6-126цс14.

Вирішуючи даний спір, суд виходить із того, що з вини страхувальника страхове відшкодування фактично не було виплачено з моменту відповіді відповідача 1 про відмову в виплаті страхового відшкодування, яку суд вважає безпідставною по день винесення рішення судом.

У зв'язку з зазначеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість розрахунків позивача, та задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1 заборгованості за час прострочення сплати страхового відшкодування за період з 02.10.2012 по день подання позову -11.09.2015 (1 529 днів) в вигляді . індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 14 607, 64 грн., пені в розмірі 13 698, 45 грн., 3 % річних в сумі 1 754, 94 грн.

У відповідності до ст. 1194 ЦПК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Оскільки згідно з полісом франшиза становить 510 грн., тому вона підлягає стягенню з відповідача ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Доводи про спричинення моральної шкоди позивач пов"язує з тим, що в наслідок ДТП він не міг користуватись належним йому автомобілем, що привело до негативних змін та незручностей у його житті, а відповідачі не вживали заходів для добровільного відшкодування шкоди.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює у сукупності 40 000 грн., а саме по 20 000 грн. з кожного відповідача, суд враховує вище викладене, ступінь вини та, керуючись роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у постанові від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) при з"ясуванні доказів на підтвердження факту заподіяння моральних страждань, дійшов висновку, що сума немайнового позову необґрунтовано завищена, не доведена у повному обсязі, та значно перевищує завдану матеріальну шкоду, тому позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 1 500 грн. враховуючи той факт, що відповідачами тривалий час не вчинялись жодні дії для добровільного відшкодування потерпілому шкоди.

У відповідності до ст. 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Тобто, у відповідності до зазначеної норми, обов'язок страховика відшкодувати моральну шкоду саме на підставі Полісу, виникає у разі її спричинення, нанесенням потерпілому під час ДТП ушкодження здоров'я.

В судовому засіданні не встановлений факт нанесення позивачу під час ДТП ушкодження здоров'я, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ТДВ "СК "Альфа Гарант" на користь позивача моральної шкоди за невиконання зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 500 грн., та також покладає обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди яка полягає у хвилюваннях та стражданнях ОСОБА_3 у зв'язку з пошкодженням його транспортного засобу, на відповідача ОСОБА_4 в розмірі 1 000 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213 - 215 ЦПК України, ст.ст. 23, 625, 992, 1166, 1188, 1194 ЦК України, ст. 26-1, 29, 31, 33, 36, 37-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди суму страхового відшкодування в розмірі 19 874, 34 грн., індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 14 607, 64 грн., пеню в розмірі 13 698, 45 грн., 3 % річних в сумі 1 754, 94 грн., витрати пов'язані з проведенням автотоварознавчого дослідження в сумі 574, 62 грн., на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди франшизу в розмірі 510 грн., на відшкодування моральної шкоди - 1 000 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 494, 56 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: