Справа № 309/4695/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 серпня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача : Куцина М. М.,

суддів: Павліченка С.В., Фазикош Г.В.,

при секретарі: Шукаль О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ужгороді апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах відповідача ОСОБА_3 на рішення Хустського районного суду від 22 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкод, -

встановила :

ОСОБА_4 звернувся до Хустського районного суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод.

Позовні вимоги мотивував тим, що на праві сумісної спільної приватної власності йому разом з дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6 належить квартира №7 в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1.

Разом з попереднім власником квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7.(якою тепер володіє відповідач) вони перебували в добросусідських відносинах і через його квартиру (що на першому поверсі) до квартири позивача на другий поверх було проведено водопровід з питною водою з колодязя, який був споруджений на подвір'ї будинку №80 ними обома.

Відповідач ОСОБА_3 після придбання квартири №4 в силу незрозумілих позивачу причин, мотивуючи тим, що нею особисто згоди на проведення інженерних комунікацій через її квартиру не надавалось, було самовільно відключено їхню квартиру від водогону і його демонтовано. Від використання колодязя відповідач ОСОБА_3 відмовилась.

З метою уникнення конфлікту, позивач ОСОБА_4 намагався провести водогін максимально уникаючи порушення прав відповідача по зовнішній стіні будинку №80, проте наразився на протидію з боку відповідача ОСОБА_3, яка заборонила йому проводити воду, так як водогін проходитиме по стіні її квартири. Іншого способу влаштування водогону, як проведення його по зовнішній стіні будинку через квартиру відповідача ОСОБА_3 на думку позивача не існує.

З метою врегулювання конфлікту та вирішення підведення водогону, позивач неодноразово звертався до Н.Селищанської сільської ради, проте її рекомендації відповідачем виконані не були (лист Н.Селищанської сільської ради №720 від 26.05.2014 року, №757 від 06.06.2014 року).

Листом №47 від 09.04.2014 року Н.Селищанська сільська рада пропонувала відповідачу ОСОБА_3 спільно з позивачем провести роботи по облаштуванню водогону, зазначивши , що у випадку відмови від використання колодязя, роботи по проведенню водогону будуть виконані власниками квартири №7, тобто ними.

Позивач, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини справи, та з підстав, передбачених ч.2 ст. 13 Конституції України, ст ст. 42, 43, 44, п.5 ч.1 ст. 109 Водного кодексу України, просив у суді першої інстанції зобов'язати відповідача ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_4 у підключенні до водопостачання з колодязю шляхом влаштування водогону по зовнішній стіні житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Хустського районного суду від 22 лютого 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_4 у підключенні водопостачання з колодязю шляхом влаштування водогону по зовнішній стіні житлового будинку АДРЕСА_1

Вирішено питання про судові витрати.

Представник відповідача, не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, оскаржив дане рішення в апеляційному порядку, вважаючи, що таке є незаконним, не об'єктивним, не обґрунтованим, винесеним із грубим порушенням норм матеріального права та не повним з'ясуванням обставин, що мають істотне значення для справи, а тому просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову .

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що виконання рішення суду призводить до порушення законності будівництва водопроводу позивачем. Зазначає, що протидія ОСОБА_3 являє собою лише усні заперечення, які стосуються законного будівництва, без порушень прав інших мешканців будинку. На думку апелянта, оскаржуваним рішенням суду першої інстанції порушено права власності мешканців багатоквартирного будинку №80.

У запереченні на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_4 просить таку відхилити як безпідставну, а законне рішення суду першої інстанції залишити без змін з мотивів, викладених у запереченні.

Представник відповідача ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Позивач, треті особи та їх представник вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з'явилися по справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції застосувавши до спірних правовідносин положення ст. 13 Конституції України та ст. ст. 42, 43, п. 5 ч.1 ст. 44 Водного Кодексу України, ст. 391 ЦК України виходив із того, що позивач, власник квартири на другому поверсі багатоквартирного будинку, як водокористувач, має право на водопроведення для питних та побутових потреб до власної квартири, а інші власники квартир зобов'язані не допускати порушення прав або обмежувати його право на водокористування, а тому, суд першої інстанції поклав обов'язок на відповідача не вчиняти позивачеві перешкод по влаштуванню автономного водогону до належної квартири .

Судова колегія погоджується з висновком місцевого суду щодо покладення на відповідача обов'язку не вчиняти відповідачеві перешкоди щодо підключення та влаштування автономного водопостачання на свої квартири, однак, судова колегія не може погодитися з висновком суду щодо вказівок в резолютивній частині щодо шляху влаштування водогону, оскільки у зазначеній частині суд взяв на себе не властиві йому функції.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Позивачеві, його дружині ОСОБА_5 та синові ОСОБА_6 належить на праві спільної сумісної власності квартира №7 на другому поверсі у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1.

Відповідачеві на праві власності належить квартира №4 на першому поверсі в будинку АДРЕСА_1.

Даний житловий будинок не підключений до центрального водопостачання, оскільки власниками квартир у цьому будинку влаштовано автономне водопостачання.

Позивач у суді першої та апеляційної інстанції ствердив те , що вони разом з попереднім власником квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_7 (якою тепер володіє відповідач), перебуваючи з ним в добросусідських відносинах, через його квартиру (що на першому поверсі) до квартири позивача провели водопровід з питною водою з колодязя, який був споруджений на подвір'ї будинку №80 ними обома.

Відповідно до результату санітарно-мікробіологічного дослідження №1156 лабораторії ХРФДУЗОЦ від 25.06.2014 року вода у колодязі є придатною для споживання та відповідає вимогам споживання.

Відповідачем по справі ОСОБА_3 було придбано у приватну власність квартиру АДРЕСА_3 уже з існуючими обтяженнями: проведеним водогоном та побудованим біля будинку колодязем.

Після набуття права власності відповідачем на квартиру АДРЕСА_4 , нею був демонтований водогін, який був прокладений позивачем через її квартиру, з тої причини, що згоди на влаштування водогону вона позивачу не надавала, і цей водогін вчиняє їй перешкоди у користуванні квартирою.

Представники відповідача в суді першої та апеляційної інстанції визнають факти того, що водогін, прокладений через квартиру №4 до квартири №7 цього ж будинку був демонтований самим відповідачем без погодження з позивачем, так як він створює відповідачеві перешкоди у використанні квартири.

Колодязем та водогоном відповідач не користується.

Із листа - відповіді сільського голови Н.Селище Хустського району вбачається, що позивачеві рекомендовано провести окремий автономний водопровід до належної на праві власності квартири ( а. с.7).

У суді апеляційної інстанції позивачем по справі наданий проект влаштування індивідуального водопостачання до квартири АДРЕСА_1, виготовлений ПВКП „ Штрих" . Цей проект розроблений відповідно до вимог ДБН В.2.5-74:2013 "Водопостачання. Зовнішні мережі та споруди", ДБН В. 2.5-64: 2013" Внутрішній водопровід та каналізація", ДСТУ Н Б В. 2.5-40:2009 "Проектування та монтаж мереж водопостачання та каналізації з пластикових труб" іншої діючї на момент проектування нормативної бази.

Зокрема, цим проектом передбачено прокладання зазначено водопроводу до квартири по фасаду житлового будинку.

Рішенням 10- сесії п'ятого скликання Н.Селищної сільської ради Хустського району на підставі проекту, розробленого проектною організацією „ Штрих", позивачеві наданий дозвіл на проведення окремого водопроводу до належної квартири.

Отже, позивачем, відповідно до п.п. 25,26 Правил надання послуг з центрального опалення , постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, виготовлений проект автономного водопостачання до належної квартири, який поданий виконавчій владі на розгляд, і рішенням органу місцевого самоврядування цей проект затверджено та надано позивачу право влаштувати автономне водопостачання до свої квартири згідно з проектом.

Зібраними доказами по справі стверджується факт того, що позивачем по справі у встановленому законом поряду виготовлено проект технічної документації на влаштування автономного водопостачання до свої квартири, який було затверджено органом місцевого самоврядування та був наданий дозвіл позивачеві влаштувати автономне водопостачання відповідно до зазначеного проект.

Крім цього, представником відповідача у суді апеляційної інстанції визнається факт того, що причиною вчинення перешкод у прокладанню автономного водопостачання у спосіб, зазначений у позовній заяві було те, що позивачем по справі не був виготовлений у встановленому законом порядку проект автономного водопостачання до свої квартири.

Відповідно до ст. 13 Конституції України водні об'єкти є об'єктами права власності українського народу і кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст.42, 43 Водного Кодексу України позивач ОСОБА_4 є водокористувачем, має право на водокористування для питних та побутових потреб і таке право охороняється законом.

Відповідно до ст.44 ч.1 п.5 Водного Кодексу України водокористувачі зобов'язані не допускати порушення прав, наданих іншим водокористувачам.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що позивач, відповідно до абз. 7 ч.1 ст.22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" та положень ст. ст. 42, 43, п.5 ч.1 ст. 44 Водного кодексу України, Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, є споживачем питної води по водопостачанню і, відповідно до виготовленого ним та затвердженого у встановленому проекту автономного водопостачання, має право влаштувати водогін до свої квартири, а на відповідача суд поклав обов'язок не вчиняти перешкод у влаштуванні цього водогону.

Судова колегія з врахуванням наведено вважає, що рішення Хустського районного суду від 22 лютого 2016 року потрібно змінити, виклавши перший абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_4 у влаштуванню індивідуального водопостачання до квартири №7 житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до проекту, погодженого у встановленому законом порядку.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах відповідача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду від 22 лютого 2016 року - змінити.

Викласти перший абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_4 у влаштуванні індивідуального водопостачання до квартири №7 житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до проекту, погодженого у встановленому законом порядку.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді: