Справа № 463/3562/14 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/2058/16 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

секретаря: Іванової О.О.,

з участю: Жарського І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 7 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом. Просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №231610-CRED від 03.06.2008 року в розмірі 1320,38 доларів США.

Зазначав, що 03.06.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з ОСОБА_3 кредитний договір, який був забезпечений договором поруки ОСОБА_4 Банк свої зобов'язання виконав і надав позичальнику кредит у сумі 3000 доларів США. Натомість ОСОБА_3 порушила зобов'язання і допустила прострочення: станом на 02.06.2014 року становить суму 1320,38 доларів США, а саме: 425,34 доларів США за основним зобов'язанням, 812,11 доларів США по процентах, штрафи: 21,06 доларів США - за неналежно виконане зобов'язання та 61,87 доларів США - у відсотках від суми невиконаного.

Оскаржуванним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржило ПАТ КБ «ПриватБанк». Просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення вимог позивача. Зазначає, що суд невірно встановив фактичні обставини справи, його висновки не відповідають дійсним обставинам, суд невірно застосував норми матеріального права. Зокрема вказує, що внесені ОСОБА_3 12.11.2008 року кошти на поповнення картрахунку були прийняті банком і у відповідності до умов договору з цієї суми списувалися на погашення її кредитних зобов'язань. Так як в наступному ОСОБА_3 знімала кошти з картрахунку і не вносила на погашення кредиту тому утворилася вказана заборгованість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта Жарського І.Р. на підтримання скарги, ОСОБА_3 і її представника ОСОБА_5 - на спростування, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів знаходить підстави для скасування рішення з наступних мотивів.

Встановлено, що 03.06.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з ОСОБА_3 кредитний договір № 31610-CRED та Договір № 31610-CRED від 03.06.2008 року про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти «Мікрокредит». За умовами кредитного договору (п.1.1.) кредит надавався позичальнику на платіжну картку № НОМЕР_1 шляхом перерахування коштів в сумі 3000 доларів США строком погашення до 25.11.2009 року. За умовами договору на відкриття та обслуговування платіжної картки (п.1.1. та розділу 9) банк відкрив ОСОБА_3 карткові рахунки і видав платіжну дебетову карту НОМЕР_1 з терміном дії до 04.2010 року.

Належне виконання зобов'язання ОСОБА_3 було забезпечено договором поруки від 03.06.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 Згідно п. 2 даного договору поручитель зобов'язався перед банком відповідати солідарно із позичальником за своєчасне та повне виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань.

Станом на 02.06.20014 року заборгованість ОСОБА_3 перед банком складає в сумі 1320,38 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що станом на 03.06.2008 року заборгованість ОСОБА_3 складала 425,34 доларів США за основним зобов'язанням і 812,11 доларів США по відсотках та штрафні санкції: 21,06 доларів США - фіксована частина, 61,87 доларів США - процентна складова. Проте, із розрахунку ОСОБА_3 (підтвердженого оригіналами квитанцій) вбачається, що боржник внесла 12.11.2008 року на погашення кредиту 2123,81 доларів США, які не були враховані банком.

Відтак, місцевий суд вважав відсутність боргових зобов'язань ОСОБА_3 перед банком.

Проте, цей висновок суду не відповідає умовам зазначених вище кредитному договору і договору на відкриття та обслуговування платіжної картки.

Так, із умов договорів випливає, що ОСОБА_3 було видано дебетову картку, дебетова схема якої передбачає здійснення клієнтом операцій з використанням платіжної картки в межах залишку коштів, які обліковуються на його картрахунку, або за рахунок коштів клієнта за наперед оплаченою платіжною карткою, яка обліковується на консолідованому рахунку банку.

Відповідно до графіку погашення кредиту (а.с.11) позичальник з 07.07.2008 року по 09.11.2009 року мала здійснити 17 платежів по 202 долари США, а останній платіж в розмірі 184,10 доларів США. При цьому, згідно п.п 1.2, 3.3 та 6.2 договору на відкриття та обслуговування платіжної картки, дозволила банку перераховувати та списувати кошти на виконання кредитних зобов'язаннях.

Розділом 2 договору на відкриття та обслуговування платіжної картки передбачені операції, які може здійснювати ОСОБА_3 з платіжної картки, зокрема: використовувати як засіб для безготівкових розрахунків за товари (послуги), перерахування коштів з картрахунку на рахунки інших осіб, як засіб для отримання готівкових коштів в касах банків тощо.

Стаття 1066 ЦК України визначає поняття договору банківського рахунка і визначає основні права та обов'язки його суб'єктів, зокрема: за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (частина перша статті); банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (частина друга статті); банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Як убачається із квитанції ОСОБА_3 про внесення на картрахунок № НОМЕР_2 12.11.2008 року 2123,81доларів США (а.с. 58), призначенням платежу було: прийняття від фізичних осіб для зарахування на картрахунок № НОМЕР_2.

Із наведеного слід прийти до висновку, що зарахувавши цю суму на вказаний ОСОБА_3 рахунок, банк виконав розпорядження клієнта і вчиняти будь-які інші дії (зокрема, зарахувати їх на повне погашення кредиту) підстав не мав, так як цей намір ОСОБА_3 не реалізувала у відповідне розпорядження. Кредитні зобов'язання ОСОБА_3 не були погашені вказаною сумою коштів.

Доводи апеляційної скарги про те, що внесені ОСОБА_3 2123,81 доларів США на її картрахунок обліковувалися у банку як її особисті кошти, з яких банк щомісячно списував платежі згідно графіку погашення кредиту, є обґрунтованими.

Так як 29.01.2009 року було знято 1100 доларів США і 30.03.2009 року - 330 доларів США із картрахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_2, коті обліковувалися як її особисті кошти, а не внесені на погашення кредиту, то перевірка заперечень ОСОБА_3 про проведення нею цих операцій виходить за межі предмету розгляду у цій справі.

Крім цього слід зазначити, що поповнення ОСОБА_3 12.11.2008 року картрахунку вказаною сумою не було відображено у розрахунку банку про заборгованість відповідача за кредитом, так як ця банківська операція правомірно обліковувалася як поповнення особистих коштів власника картрахунку, а не погашення кредитної заборгованості. Однак, ці розрахунки містять дані про операції по списанню коштів з вказаної суми на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_3 згідно графіка погашення кредиту.

Таким чином, матеріалами справи доведено вимогу банку про наявність заборгованості ОСОБА_3 за кредитними зобов'язаннями на суму 1320,38 доларів США.

Оскільки ОСОБА_3 і поручитель - ОСОБА_4 не виконали вимогу ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12.04.2014 року про погашення простроченої заборгованості, то позовна заява про стягнення 1320,38 доларів США з відповідачів у солідарному порядку є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

При цьому необхідно врахувати вимоги цивільного законодавства про те, що неустойка обчислюється в національній валюті, відтак суми штрафів складають 249,98 грн. за неналежно виконане зобов'язання та 734,4 грн. - у відсотках від суми невиконаного.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 7 грудня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити. Стягнути солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість сумі 1320,38 доларів США (за курсом Національного банку України - 15672,96 грн.), що складається з 425,34 доларів США за основним зобов'язанням, 812,11 доларів США по процентах, а також штрафи: 249,98 грн. - за неналежно виконане зобов'язання та 734,4 грн. - у відсотках від суми невиконаного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: