Провадження №2/522/3379/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» квітня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача збитки в порядку регресу в сумі 1155,28 гривень та витрати по сплаті судового збору.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 24.09.2012 року сталося дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Відповідно ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» між ПрАТ «Страхова компанія «Статус» та ОСОБА_1 був укладений договір страхування від 19.09.2012 року (страховий поліс № АВ/3433857). Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2012 року по справі № 1522/23256/12 ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 13.03.2013 року ПрАТ «Страхова компанія «Статус» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 1155,28 грн. Позивач зазначає, що згідно пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду у строки та за умов, визначених цим Законом. Також позивач посилається на пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» що, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Однак відповідач не повідомив про настання ДТП. Відповідно договору «Про надання фінансових послуг факторингу» №4/28-04/2014 від 28 квітня 2014 року, укладеного між ТОВ «МАРКС.КАПИТАЛ» та ПрАТ «Страхова компанія «СТАТУС», право вимоги по договору страхування перейшло до ТОВ «МАРКС.КАПИТАЛ», в звязку з чим останнє звернулось до суду з зазначеним позовом.

Представник позивача в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення проти позову та звернувся до суду з заявою про проведення розгляду справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 24.09.2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» між ПрАТ «Страхова компанія «Статус» та ОСОБА_1 був укладений договір страхування від 19.09.2012 року (страховий поліс № АВ/3433857).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2012 року по справі № 1522/23256/12 ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

13.03.2013 року ПрАТ «Страхова компанія «Статус» виплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 1155,28 грн.

Відповідно пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Однак відповідач не повідомив про настання ДТП.

28 квітня 2014 року укладений договір «Про надання фінансових послуг факторингу» №4/28-04/2014 між ТОВ «МАРКС.КАПИТАЛ» та ПрАТ «Страхова компанія «СТАТУС».

14.11. 2014 року ТОВ «МАРКС.КАПИТАЛ» та звернулось до ОСОБА_1 з вимогою в порядку регресу.

Також судом встановлено, що неповідомлення страховика про ДТП з боку страхувальника, на яке посилається позивач у своєму позові, в даному разі несе формальний характер, так, як з наданих позивачем матеріалів наявне повідомлення страховика з боку потерпілої особи від 25.09.2012 р. та визначення у страховому акті № 8398-12-59-153, складеного ПрАТ «Страхова компанія «Статус» про повідомлення страхувальника від 25.09.2012р., що говорить про те, що у страховика не виникло ніяких ускладнень та труднощів у самостійному розслідуванні ДТП та встановлення страхового випадку.

Окрім цього, є правова позиція Верховного Суду України висловлена в постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15, що оскільки судами у справі, яка переглядається, встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Відповідно Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.984 ЦК України, розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №3178 від 23.12.2004р. «Про затвердження Ліцензійних умов провадження обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зареєстрованого в МЮ України 27.12.2004р. за № 1654/10253, діяльність у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є ліцензованою, а правовідношення договірними.

Відповідно до ст.3 зазначеного Закону обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Тобто, виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди.

Відповідно п.2 Договору (страховий поліс № АВ/3433857) від 19.09.2012р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зазначено:

- страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Отже, в разі настання дорожньо-транспортної пригоди, страхового випадку, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором (полісом), страхова компанія бере цю відповідальність на себе та зобовязується відшкодувати збитки третім особам.

Тобто, в даному випадку страховик - ПрАТ «Страхова компанія «Статус» взяв відповідальність страхувальника (особи, винної у ДТП) на себе - виплатив страхове відшкодування за страховим випадком третій особі ОСОБА_2, що говорить про наявне виконання зобовязань по договору страхування.

Окрім цього, судом встановлено, що 18.09.2013 року договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий поліс № АВ/3433857) від 19.09.2012р. між страховиком - ПрАТ «Страхова компанія «Статус» та ОСОБА_1 припинив свою дію.

21.09.2013 року між страховиком - ПрАТ «Страхова компанія «Статус» та ОСОБА_1 був укладений новий договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий поліс № АС/7306538) від 21.09.2013р. терміном до 21.09.2014 року.

Відповідно розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 05.12.2013 року № 4451 «Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства «СК «Статус» та розпорядження від 05.12.2013 року № 4452 «Про анулювання (відкликання) ліцензії Приватного акціонерного товариства «СК «Статус», ПрАТ «Страхова компанія «Статус» була позбавлена ліцензії, в звязку з чим діяльність ПрАТ «Страхова компанія «Статус» у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, крім виконання зобовязань по ще існуючим договорам страхування, заборонена.

Відповідно ст.1 ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 1 червня 2000р. № 1775-ІІІ, що діяв на час анулювання ліцензії, встановлено: анулювання ліцензії позбавлення ліцензіата органом ліцензування права на провадження певного виду господарської діяльності.

Відповідно ч.1 ст.16 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015р. № 222-VIII встановлено: Анулюванням ліцензії є позбавлення ліцензіата права на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про анулювання його ліцензії.

Таким чином, з часу анулювання ліцензії ПрАТ «Страхова компанія «Статус» його повноваження, як страховика у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також право на подання регресного позову втрачаються, а будь-які дії в подальшому, як страховика, крім виконання зобовязань по існуючим договорам, є незаконними.

Крім того ст.164 КУпАП передбачено - провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Відповідно п.1.1, п.1.2 договору «Про надання фінансових послуг факторингу» №4/28-04/2014 від 28 квітня 2014р., укладеного між ТОВ «МАРКС.КАПИТАЛ»(надалі «Фактор») та ПрАТ «Страхова компанія «СТАТУС»(надалі «Клієнт»), в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Клієнт передає Фактору, а Фактор приймає і зобовязується оплатити Клієнтові усі права вимоги за грошовими зобовязаннями, що перейшли до Клієнта, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування (надалі «Регресна вимога»); в силу цього Договору Фактор займає місце Клієнта (як Кредитора) по всім Регресним вимогам Клієнта згідно додатків до цього договору, у томі числі права одержання від Боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі.

Що стосується «Регресних вимог» від ПрАТ «Страхова компанія «СТАТУС» та ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» до ОСОБА_1, копії яких надав позивач до свого позову, законодавством України і в першу чергу ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі якого мали місце договірні правовідношення, не передбачено самостійного пред'явлення таких вимог, а також вчинення будь яких відповідних дій за цими вимогами.

Отже, відсутність у відповідача юридичного обовязку, який випливав би із закону чи договору або відповідні повноваження здійснювати дії, зобовязати вчинити які через суд просить позивач, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, як незаконних.

Щодо посилань позивача на ст. 1191 ЦК України, на підставі якої він ґрунтує свої вимоги, то треба відмітити, що норма цієї статті застосовується до деліктних правовідносин, а у справі, що розглядається, мають місце договірні правовідносини.

Відповідна правова позиція Верховного Суду України висловлена в постанові від 25 грудня 2013р. у справі № 6-112цс13, що згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

За договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик не може отримати права потерпілого у випадку сплати страхового відшкодування, а також не може отримати право зворотної вимоги до винної особи (регресу) у порядку ст. 1191 ЦК України (страховик діє відповідно до договору). Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає можливість страховика та Моторного (транспортного) страхового бюро України в особливих випадках, вичерпний перелік яких зазначено в ст. 38, після сплати страхового відшкодування звернутися з регресним позовом до визначених указаною статтею осіб.

При регресі одне зобовязання змінює інше переходу прав кредитора від однієї особи до іншої не відбувається.

Крім того, страховик - ПрАТ «Страхова компанія «СТАТУС», який втратив право займатися діяльністю у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також втратив право на звернення з регресним позовом, а юридична особа ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ», з якою був укладений договір факторингу, не в праві звертатися з відповідним регресним позовом до страхувальника так, як не набув втрачених прав страховика.

Таким чином, ствердження позивача про перехід права зворотної вимоги до ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» за відсутністю такого права та звернення позивача до суду з відповідним регресним позовом є безпідставними та незаконними.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Чернявська

15.04.2016