АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної в м. Києві державної адміністрації Управління праці та соціального захисту населення, за участю третьої особи - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, зобов'язання призначити суму виплати щомісячної адресної допомоги тимчасово внутрішньо переміщеним особам та стягнення суми компенсації, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної в м. Києві державної адміністрації Управління праці та соціального захисту населення, за участю третьої особи - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, зобов'язання призначити суму виплати щомісячної адресної допомоги тимчасово внутрішньо переміщеним особам та стягнення суми компенсації.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність, порушення норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу скасувати, винести ухвалу про відкриття провадження по справі та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що відповідно до Постанови КМУ від 01.10.2014р. №505 її сім'я має право на отримання допомоги для покриття витрат на проживання і оплату комунальних послуг тимчасово внутрішньо переміщеним особам із зони проведення АТО, а їй не законно було відмовлено у такій допомозі Подільською районною в м. Києві державною адміністрацією Управлінням праці та соціального захисту населення, що не було враховано і судом.

ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за відсутності осіб, які не з'явилися.

Справа № 758/8391/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11188/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Васильченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення третьої особи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Колегією суддів встановлено, що у липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Подільської районної в м. Києві державної адміністрації Управління праці та соціального захисту населення в якому просила визнання дій відповідача протиправними, зобов'язати призначити суму виплати щомісячної адресної допомоги тимчасово внутрішньо переміщеним особам та стягнути суми компенсації.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі суд першої інстанції правильно вказав, що даний позов не підлягає розгляду у суді загальної юрисдикції та повинен розглядатися в адміністративному суді.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що відповідно до Постанови КМУ від 01.10.2014р. №505 її сім'я має право на отримання допомоги для покриття витрат на проживання і оплату комунальних послуг тимчасово внутрішньо переміщеним особам із зони проведення АТО, а їй не законно було відмовлено у такій допомозі Подільською районною в м. Києві державною адміністрацією Управлінням праці та соціального захисту населення, оскільки суд першої інстанції не розглядав позовну заяву по суті та не міг враховувати та перевіряти дані обставини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно послався на процесуальні норми ч.1 ст.15 ЦПК України, п.1 ч.1 ст.13, ч.1 ст.6, ст.162 КАС України, оскільки дійсно з позовної заяви вбачається, що відповідачем є орган виконавчої влади, який здійснює владні управлінські функції, дії якого, на думку позивача, є незаконними, а тому даний спір повинен розглядатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративному суді.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положенням ст.10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянтом не наводиться жодна правова норма, яка б передбачала розгляд даної справи в суді загальної юрисдикції, а фактично просто повторно викладено доводи позовної заяви. Колегією суддів також не знайдені підстави за яких даний спір може розглядатися в порядку ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухвали суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п.1 ч.2 ст. 307, ст.ст. 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді