Справа № 640/3797/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова зі скаргою в якій просить визнати дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо порушення статей 25, 27, 28, 31 Закону України «Про виконавче провадження» незаконними та протиправними; скасувати постанову Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ВП № 39269746 від 10.09.2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при здійсненні нотаріальних дій щодо належного позивачу на праві приватної власності майна, а саме квартири АДРЕСА_1, позивачу стало відомо про існування арешту Київського ВДВС ХМУЮ на вищевказане майно. Позивач зазначила, що згідно відповіді Київського ВДВС ХМУЮ, арешт на належну позивачу власність було накладено на виконання виконавчого листа №2-1251/11 від 25.07.2013 року, виданого Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості та виконавчого напису №4637 від 12.07.2013 року виданий Приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_2 щодо звернення стягнення на нерухоме майно. Окрім цього, Київський ВДВС ХМУЮ повідомив про відкриття виконавчого провадження та винесення постав про стягнення виконавчого збору. Однак, позивач вказує, що не отримував жодного листа від Київського ВДВС ХМУЮ та не був повідомлений про відкриття відносно нього виконавчих проваджень. Позивач також вказала, що ніякої заборгованості перед банком в неї не має, що підтверджується довідкою ТОВ «ОТП Факторінг України» від 27.06.2014 року про повну сплату заборгованості кредитному договору №МL-701/578/2007 від 29 травня 2007 року, про існування виконавчих проваджень, судових рішень або виконавчих написів нотаріусів їй нічого не було відомо. З огляду на викладене, та той факт, що позивач не отримувала постанови про відкриття виконавчого провадження, таким чином не була повідомлена про відкриття виконавчого провадження та не була обізнана про наданий строк на добровільне виконання, вважає, що постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №39269746 від 10.09.2013 року підлягають скасуванню.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не зявилась, надала до суду заяву про розгляд скарги за її їх відсутністю, вимоги, викладені в скарзі підтримала, просить скаргу задовольнити в повному обсязі на підставах, в ній викладених.

В судове засідання державний виконавець не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності з урахуванням доданих копій матеріалів виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.

Згідно зі статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

За приписами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС від 07.08.2013 року відкрито виконавче провадження з примусовому виконання виконавчого листа, виданого 25.07.2013 року Московським районним судом м. Харкова по справі № 2-1251/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» суми боргу та боржнику запропоновано у строк до 12.08.2013 року самостійно виконати виконавчий документ.

Відповідно до супровідного листа від 08.08.2013 року № 17413 копія постанови надіслана на адресу боржника, що вказана у виконавчому документі. Докази направлення цієї постанови сторонам виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням відповідачем не надано.

З мотивів невиконання боржником у встановлений для добровільного виконання строк вимог виконавчого документу постановою державного виконавця ВДВС від 10.09.2013 року з боржника стягнуто виконавчий збір. В цей же день державним виконавцем прийнята постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Докази направлення постанов сторонам виконавчого провадження суду не надані.

Постановою державного виконавця ВДВС від 18.09.2013 року з боржника стягнуто виконавчий збір. В цей же день державним виконавцем прийнята постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Дані про направлення постанови від 18.09.2013 року про стягнення судового збору боржнику виконавчого провадження відповідачем не надані. Постановами державного виконавця ВДВС від 28.07.2014 року і від 14.08.2014 року виконавчі документи повернуті стягувачам з підстав, встановлених п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV. Доказів вжиття заходів примусового виконання рішень, встановлених статтею 32 Закону № 606-XIV не надано.

За приписами Закону № 606-XIV передумовою прийняття рішення про стягнення з боржника виконавчого збору, зокрема, є вчинення державним виконавцем наступних дій: прийняття рішення по відкриття виконавчого провадження; надання боржнику строку для добровільного виконання визначеного у виконавчому документі; повідомлення боржника про ці рішення; встановлення фактів: повідомлення боржника про прийняті рішення та невиконання останнім у встановлений строк визначеного у виконавчому документі; примусове виконання визначеного у виконавчому документі.

Судом встановлено, що постанова державного виконавця від 07.08.2013 року про відкриття виконавчого провадження (реєстраційний номер виконавчого провадження 39269746) рекомендованим поштовим відправленням на адресу боржника, що визначена у виконавчому документі, не надсилалась, тобто боржник про відкриття виконавчого провадження не повідомлений, у тому числі і в порядку, визначеному ч. 1 ст. 31 Закону № 606-XIV. Заходи примусового виконання виконавчого документа, встановлені ч. 1 ст. 32 Закону України № 606-XIV, до часу прийняття постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, державним виконавцем не здійснювалися. Доказів зворотного відповідачем по справі не надано.

Таким чином, на час прийняття державним виконавцем ВДВС оскаржуваної постанови від 10.09.2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору семиденний термін, що був наданий боржнику для добровільного виконання визначеного у виконавчому документі, не сплинув.

Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» зазначив про те, що відповідно до статей 45, 46 Закону № 606-XIV витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово. Суд може визнати стягнення виконавчого збору необґрунтованим, якщо встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення не узгоджувався зі строками, встановленими в ч. 2 ст. 24 Закону № 606-XIV, і був нереальним. Зміни, які були внесені в редакцію Закону № 606-XIV Законом України від 04.11.2010 року № 2677-VI, не виключили обовязку державного виконавця при відкритті виконавчого провадження встановити боржнику строк для добровільного виконання визначеного у виконавчому документі та приступати до здійснення заходів примусового виконання після спливу цього строку. А зміни, що внесені в редакцію ст. 28 Закону № 606-XIV Законом України від 12.02.2015 року № 191-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)», зокрема, про те, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом (абзац 2 ч. 1 ст. 28), набрали чинності 05.04.2015 року.

Зі змісту листа-відповіді ВДВС від 02.09.2014 року за зверненням позивача вбачається, що відповідач повідомляє ОСОБА_1 про винесення постанов про стягнення виконавчого збору. Разом з тим, у зазначеному листі відсутні відомості, які б дозволили ідентифікувати надану інформацію, - не вказано дату прийняття постанов, не визначені розміри стягнутих сум тощо. Із заяв позивача на адресу відповідача вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє відповідача, що не отримувала від ВДВС жодних документів.

Згідно ч.1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З урахуванням наведеного, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що доводи викладені заявником знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, у звязку з чим вбачаються правові підстави для визнання дії незаконними та скасування постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про стягнення з боржника виконавчого збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження», статтями 10, 11, 60, 61, 212, 213-215 ЦПК, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про скасування постанови про стягнення виконавчого збору задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо порушення статей 25, 27, 28, 31 Закону України «Про виконавче провадження» незаконними та протиправними.

Скасувати постанову Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ВП № 39269746 від 10.09.2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом пяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях