Провадження № 2/750/2822/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,

з участю: секретаря судового засідання Мачачі І. П., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на квартиру,

третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова,

в с т а н о в и в:

25.10.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування майна батька, який помер в липні 2015 року.

В обґрунтування позову зазначила, що за життя батько не отримав правовстановлюючий документ на належну йому на праві власності кооперативну квартиру, що позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі після смерті батька та змушує захищати порушене право в суді.

У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на задоволенні; представник відповідача при вирішенні справи послалася на розсуд суду; представник третьої особи не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач є дочкою ОСОБА_3, який помер 31.07.2015 року. Будучи членом житлово-будівельного кооперативу № 98 м. Чернігова, в 1985 році ОСОБА_3 отримав в користування квартиру АДРЕСА_1 (далі квартира). У 1991 році ОСОБА_3 повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, проте правовстановлюючий документ на квартиру не отримував.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про власність» член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває на неї право власності.

Таким чином, не зважаючи на відсутність правовстановлюючого документа вважається, що в 1991 році ОСОБА_3 автоматично набув право власності на квартиру за законом, у звязку з повним внесенням пайового внеску.

На момент виникнення права власності на квартиру ОСОБА_3 перебував у шлюбі із ОСОБА_4 матірю позивача.

Відповідно до статей 22, 28 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, який діяв на час виникнення права особистої приватної власності на квартиру, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною власністю. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Отже, в силу положень Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, право власності на квартиру виникло в 1991 році не лише у ОСОБА_3 але й в його дружини ОСОБА_4, при цьому їхні частки в праві спільної сумісної власності на квартиру є рівними.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на його майно, в тому числі й на ? частину квартиру.

Згідно статей 1261, 1262 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) до першої черги спадкоємців майна ОСОБА_3 за законом належать позивач як дочка, а також ОСОБА_4 Ф як дружина померлого, яка 20.11.2015 року подала заяву про відмову від спадщини на користь позивача.

У свою чергу, позивач, у встановлений статтею 1270 Кодексу шестимісячний строк подала до Першої чернігівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини батька. Втім, через не отримання спадкодавцем правовстановлюючого документу на квартиру на теперішній час позивач позбавлена можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на ? її частину, що є підставою для захисту її прав у судовому порядку.

За таких обставин, за позивачем слід визнати право власності лише на ? частину квартири в порядку спадкування майна батька, а тому предявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 10, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування майна батька ОСОБА_3, який помер 31.07.2015 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.

Суддя В. О. Коверзнев