АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Справа № 623/1936/15-ц. Головуючий 1 інст.: - ОСОБА_1
Провадження №22 ц/790/2487/16. Суддя-доповідач: - ОСОБА_2
Категорія: земельні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - ОСОБА_2,

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю секретаря: - ОСОБА_5,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Ізюмської міської ради Харківської області, ОСОБА_7, треті особи: Управління Держземагенства в Ізюмському районі Харківської області, Товариство з обмеженню відповідальністю «Земельно-кадастрове підприємство» - про скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Ізюмської міської ради Харківської області, ОСОБА_7, треті особи: Управління Держземагенства в Ізюмському районі Харківської області, ТОВ «Земельно-кадастрове підприємство» про скасування рішення 19 сесії 6 скликання Ізюмської міської ради Харківської області від 2 грудня 2011 року №0848, скасування пункту 6 рішення 34 сесії 6 скликання Ізюмської міської ради Харківської області від 2 жовтня 2012 року №1396, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підставними для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Закриваючи провадження у справі, суд виходи в з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №963226, виданого міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Ізюм і в Ізюмському районі Харківської області 19 листопада 2012 року, ОСОБА_7 є власником земельної ділянки призначеної для ведення особистого сільськогосподарського господарства №67, розташованої по вул. Рокитна в м. Ізюм Харківської області, площею 0,0249 га ( а. с. 12).

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області, ОСОБА_7, треті особи: Управління Держземагенства в Ізюмському районі Харківської області, ТОВ «Земельно-кадастрове підприємство», в якому просив скасувати рішення 19 сесії 6 скликання Ізюмської міської ради Харківської області від 2 грудня 2011 року №0848 «Про розгляд звернення ОСОБА_7 з приводу надання дозволу на проведення землевпорядних робіт для складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, з метою заміни раніше виданих державних актів на державні акти за формою, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2008 року №1019».

Скасувати пункт 6 рішення 34 сесії 6 скликання Ізюмської міської ради Харківської області від 2 жовтня 2012 року №1396 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо передачі земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будинків і споруд та для ведення особистого селянського господарства».

Визнати недійсним державний акт серія ЯМ №963226 на право власності на земельну ділянку площею 0,0249 га, розташовану за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Рокитна №67, виданий міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Ізюм і в Ізюмському районі Харківської області 19 листопада 2012 року на імя відповідача ОСОБА_7

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що рішення сесій про надання дозволу на розробку технічної документації ОСОБА_7, передачу йому у безоплатну приватну власність земельної ділянки та видача держаного акта на право власності на земельну ділянку, прийняті з порушення вимог діючого законодавства та перешкоджають йому реалізувати право на приватизацію земельної ділянки №42 по вул. Гвардійська в м. Ізюм Харківської області.

Згідно зі ст. ст. 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій (далі - субєкт владних повноважень).

З огляду на положення ст. ст. 3, 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цього субєкта, відповідно прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - субєкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу субєкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного субєкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії субєкта владних повноважень.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

ЗК України є, зокрема, тим актом цивільного законодавства, який передбачає підставою виникнення цивільних прав та обовязків акти органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Так, відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За ст. 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі ст. ст. 83, 84 ЗК України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Ст. 80 ЗК України установлено, що самостійними субєктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

З урахуванням такого висновку Конституційного Суду України та з огляду на положення ст. 11 ЦК України, ст. ст. 78, 116, 122 ЗК України, в звязку з прийняттям субєктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обовязків фізичних і юридичних осіб приватного права.

За таких обставин, рішення субєкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку, вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 ЦК України та може предявлятися до суду для розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою предявлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення субєкта владних повноважень.

Зважаючи на те, між сторонами виник спір з приводу права власності на земельну ділянку площею 0,0249 га, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Рокитна №67, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_7 на підставі державного акту серія ЯМ №963226, виданого міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Ізюм і в Ізюмському районі Харківської області 19 листопада 2012 року, то вирішення цього спору провадиться на підставі норм цивільного судочинства.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції не врахував вказані обставини та помилково дійшов висновку про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що 23 грудня 2015 року ОСОБА_6 звернувся в суд з адміністративним позовом до Ізюмської міської ради Харківської області, ОСОБА_7, треті особи: Управління Держземагенства в Ізюмському районі Харківської області, ТОВ «Земельно-кадастрове підприємство» про скасування рішення субєкта владних повноважень та визнання недійсним державного акту на право власності на землю.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 9 лютого 2016 року адміністративну справу ОСОБА_6 до Ізюмської міської ради Харківської області, ОСОБА_7, треті особи: Управління Держземагенства в Ізюмському районі Харківської області, ТОВ «Земельно-кадастрове підприємство» про скасування рішення субєкта владних повноважень та визнання недійсним державного акту на право власності на землю закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу, оскільки вона постановлена судом з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з додержанням вимог ч. 1 ст. 21 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 4 ч. 2 ст. 307, п.4. ч. 1 ст. 311, ст. ст. 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року - скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: