АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/5683/2016 Головуючий у суді першої інстанції: Роман О.А.
справа №758/4226/15-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

Суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника позивача Харченка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києва справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Торговий Дім ПОЛЯКОВ», поданою представником за довіреністю ОСОБА_3, на ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 19 лютого 2016 року у справі за позовом Приватного підприємства «Торговий Дім ПОЛЯКОВ» до ОСОБА_4, третя особа - Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 30 червня 2015 року визнано мирову угоду між позивачем та відповідачем.

В лютому 2016 року ПрП «Торговий дім «ПОЛЯКОВ» звернулося до суду із заявою, у якій просить внести виправлення в ухвалу від 30 червня 2015 року, привівши її у відповідність до вимог, передбачених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Необхідність у внесені виправлень обґрунтовує тим, що ухвала не відповідає вимогам виконавчого документа, в ній відсутні відомості про строк пред»явлення до виконання, відсутні повні ім»я (найменування) боржника та стягувача, їх місцезнаходження.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 19 лютого 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою ОСОБА_3 в інтересах ПрП «Торговий дім «ПОЛЯКОВ» подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами заяви та посилається на необґрунтованість висновків суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Колегія суддів ухвалила слухати справу за відсутності осіб, що не з»явились, на підставі ст.305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ухвала не містить описок, які б підлягали виправленню.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду колегія не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Тобто, мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб»єктивні права та обов»язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов»язків сторін. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій не вирішено питання щодо заявлених позивачем вимог, або умови якої не пов»язані із спірними правовідносинами, або яка зачіпає права та інтереси інших осіб, або стосується інших правовідносин.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст.210 ЦПК України ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: часу і місця її постановлення; прізвища та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді); прізвища та ініціалів секретаря судового засідання; імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі; предмета позовних вимог; 2) описової частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: висновку суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження. Ухвала, яка постановляється судом не виходячи до нарадчої кімнати, повинна містити відомості, визначені пунктами 3, 4 частини першої цієї статті.

У частині 3 ст.210 цього Кодексу зазначено, що якщо ухвала має силу виконавчого документа і підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень, така ухвала оформлюється з урахуванням вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Як убачається з ухвали від 30 червня 2015 року щодо визнання мирової угоди, судом визнано мирову угоду згідно із її текстом, наданим та підписаним сторонами, провадження у справі закрито та роз»яснено порядок оскарження цієї ухвали.

За змістом мирової угоди, ОСОБА_4 зобов»язується до 31 грудня 2015 року щомісячними рівними платежами сплатити ПрП «Торговий дім «ПОЛЯКОВ» певну грошову суму до погашення боргу, а ПрП «Торговий дім «ПОЛЯКОВ» відмовляється від позовних вимог.

Вирішуючи питання по заяві про виправлення описки, суд першої інстанції обмежився зазначенням про відсутність в ухвалі описок без наведення будь-яких мотивів такого висновку та без надання оцінки доводам заявника.

Разом з тим, відповідно до ст..210 ЦПК України зазначено, що ухвала суду повинна складатися , зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Ухвала суду першої інстанції вимогам ст.210 ЦПК України не відповідає.

При вирішення питання суду першої інстанції слід з»ясувати чи є описками в розумінні ст.219 ЦПК України ті виправлення, які просить внести заявник та врахувати висновки, викладені в постановах Верховного Суду України.

Так, згідно із правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-274цс15 зазначено наступне:

Відповідно до статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Вимоги до виконавчого документа закріплено у статті 18 цього Закону.

Однією з підстав відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» (пункт 6 частини першої статті 26 цього Закону).

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року) було передбачено, що мирові угоди, які затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Однак Законом України від 18 листопада 2003 року № 1255 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» положення пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виключено.

Отже, на момент постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди вона не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Системний аналіз зазначених норм показав, що у разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову.

У справі №6-342цс15 Верховний Суд України висловив наступну правову позицію:

Відповідно до частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Ухвала суду про визнання мирової угоди є виконавчим документом і підлягає виконанню державною виконавчою службою лише в разі, якщо ця ухвала відповідає вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Системний аналіз частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 ЦПК України, пункту 2 частини другої статті 17, статті 18, пункту 6 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» показав, що в разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди може звернутися до державної виконавчої служби для примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, якщо ця ухвала відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», але інша сторона угоди також не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні такого позову.

Для застосування передбаченої пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України підстави закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову.

Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави закривати провадження у справі.

Відтак, при вирішенні питання суду першої інстанції слід з»ясувати, чи відповідає ухвала про затвердження мирової угоди вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», а зазначені у заяві виправлення можуть уважатися опискою, та прийняти судове рішення у відповідності до встановлених обставин та вимог закону.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.218, 304, 305, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Торговий Дім ПОЛЯКОВ», поданою представником за довіреністю ОСОБА_3, задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 19 лютого 2016 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов