Справа № 313/476/15-ц
Провадження № 2/313/6/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2016 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Сафоновій І.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_7, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування та його витребування,

ВCТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з проханням ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку трактора марки МТЗ-82.1.26, заводський № 014132, двигун № 681304,2012 року випуску, як обєкту спільної сумісної власності та визнати право власності на 1/8 частки трактора в порядку спадкування. За ОСОБА_8 визнати право власності на 1/8 частки трактора.

Крім того, у позовних вимогах ставиться питання витребувати у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 трактор марки МТЗ-82.1.26, заводський № 014132, двигун № НОМЕР_1, 2012 року випуску.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка ОСОБА_4 зазначає, що у липні 2013 року помер її чоловік ОСОБА_9, після його смерті відкрилася спадщина.

На підставі ст.2161 ЦК України вона має право на спадкування у першу чергу. У встановлений строк звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Веселівського районного нотаріального кругу, який завів спадкову справу № 43 за 2013 р. Окрім неї, з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є батьками спадкодавця та діти спадкодавця ОСОБА_7 і ОСОБА_8, яка у подальшому від прийняття спадщини відмовилася. Трактор є спільною сумісною власністю, так як придбаний під час шлюбу.

Судові витрати у справі покласти на відповідачів.

Під час судового розгляду справи 24.12.2015 р. до суду звернулася ОСОБА_7, яка просить залучити її до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору і визнати за нею право власності на 1/8 частку трактора марки МТЗ-82.1.26, заводський № 014132, двигун № 681304,2012 року випуску в порядку його спадкування за законом (а.с73-78).

Ухвалою суду від 25.12.2015 р. позовні вимоги ОСОБА_8 залишені без розгляду (а.с.80,83).

12.02.2016 р. позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про збільшення позовних вимог і просить суд визнати за нею право власності з 1/8 до 2/10 частки трактора марки МТЗ-82.1.26, заводський № 014132, двигун № 681304,2012 року випуску в порядку спадкування (а.с.85).

12.02.2016 р. третя особа ОСОБА_7 звернулася в суд із заявою про зменшення позовних вимог і просить визнати за нею право власності на 1/10 частки трактора марки МТЗ-82.1.26, заводський № 014132, двигун № 681304,2012 року випуску в порядку спадкування (а.с.86).

Присутній у судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, судові витрати покласти на відповідачів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_7, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, але у судове засідання не зявилася. До суду звернулася із заявою про зменшення позовних вимог, справу просить розглянути без її участі, позовні вимоги щодо визнання за нею право власності на 1/10 частки трактора марки МТЗ-82.1.26, заводський № 014132, двигун № НОМЕР_1, 2012 року випуску в порядку спадкування задовольнити, справу розглянути без її участі, судові витрати покласти на відповідачів (а.с.86).

Присутні у судовому засіданні відповідачка ОСОБА_5 та її представник просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, з тих підстав, що позивач не надала суду доказів належності спадкодавцеві ОСОБА_9 на праві приватної власності спірного трактору МТЗ-82.1.26, заводський номер 014132, двигун 681304, який за спадкодавцем не був зареєстрований, тобто, спадкодавець у встановленому чинним законодавством порядку не набув на це майно права власності в сенсі вимог ст. 334 ЦК України.

Само по собі посилання позивача на норми ч.1 ст.334 ЦК України щодо набуття права власності на майно з моменту передачі цього майна,- не є доказом такого набуття, так як законодавець передбачає таке набуття із застереженням, а саме «якщо інше не встановлено договором або законом».

За загальним правилами, спадкоємці ділять між собою майно, яке на момент смерті спадкодавця перебувало у його власності. Тобто, як правило, це безпосередньо те майно, яке зареєстроване за померлим. Тому трактор не може бути визначений предметом спадщини та, так як на цей трактор спадкоємець не набув права власності, що підтверджується відсутністю належних та передбачених чинним законодавством правовстановлюючих документів та Постановою нотаріуса. Після отримання від нотаріуса постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва на частку у спільному сумісному майні спадкоємець може звернутись до суду і просити визначити частку померлого у спільній сумісній власності та відповідно визначити свою частку в такому майні.

Визнання права на 1/2 частку у спільному майні, необхідно довести суду, коли саме було набуте майно, на яких підставах, чи дійсно таке майно має бути віднесено до спільного сумісного майна подружжя. Необхідно звернутись до положень Сімейного кодексу України, які чітко визначають яке майно є спільним сумісним майном подружжя, а яке майно є особистою приватною власністю кожного із подружжя.

Належних доказів того, що трактор був придбаний за спільні кошти та є спільним майном, позивач суду не надала. З 2001 року фактично шлюбні відносини між позивачкою та спадкодавцем припинені. Сам факт перебування у шлюбі під час окремого проживання на протязі тривалого часу таким доказом не може визнаватися.

Трактор за спадкодавцем не зареєстрований, тому правові підстави для визнання права власності на підставі ст.392 ЦК України відсутні.

Посилання позивача на норми ст.ст.325,334, 387, 392 ЦК України безпідставні, так як ці норми закону захищають порушені права власника майна, яким позивачка не є. Її права не порушені. Доказів порушення своїх прав позивачка ОСОБА_4 не надала.

Вислухавши сторони та їх представників, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини і прийшов до наступник висновків.

03.07.2013 р. ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 265166, виданим Запорізькою сільською радою Веселівського району Запорізької області (а.с. 5,28).

Під час вивчення копії спадкової справи № 43/2013 до майна померлого 03.07.2013 р. ОСОБА_9 суд встановив, що відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є: дружина ОСОБА_4 (позивачка); донька ОСОБА_8 (позивачка); донька ОСОБА_10 (третя особа); мати ОСОБА_5 (відповідач) та батько ОСОБА_6 (відповідач) (а.с.26-40).

18.06.2011 р. ОСОБА_10 уклала шлюб і її прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 097821, видане Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 77).

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 10.07.2015 р. у цивільній справі № 313/846/15-ц задоволено заяву ОСОБА_4, ОСОБА_8 ОСОБА_7 і встановлено факт родинних відносин з спадкодавцем ОСОБА_9М.( а.с.58-59).

Зазначені спадкоємці прийняли спадщину, що підтверджується заявами сторін, які містяться у копії спадкової справи (а.с.27, 33, 34, 36).

06.12.2013 р. ОСОБА_8, яка в справі є позивачкою, від прийняття спадщини, відмовилася на користь ОСОБА_4 (а.с.35).

При вивченні копії спадкової справи суд встановив, що свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцям не видавалися, наявність спадкового майна не зазначена.

У спадковій справі є лише заява позивачки ОСОБА_4 від 12.03.2015 р. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадщину - трактор марки МТЗ, моделі 82.1.26 (а.с.38).

Постановою від 16.03.2015 р. нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на трактор марки МТЗ-82.1.26, заводський № 014132, двигун № НОМЕР_1, 2012 року випуску у звязку з не наданням правовстановлюючого документу на трактор, а саме свідоцтва про реєстрацію машини після померлого 03.07.2013 р. чоловіка ОСОБА_9 (а.с.46).

У розясненнях п.23Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Невидача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за наявності поданої у встановлені строки до нотаріальної контори заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину свідчить про наявність порушеного права позивачів, яке, виходячи з приписів ст.16 ЦК України підлягає захисту в судовому порядку.

У розясненнях п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. зазначено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними ( частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК ). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжя за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У пункті 3.4 ОСОБА_11 Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. зазначено, що відповідно до ст.1226 ЦК України частка у спільній сумісній власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Частина 1,2 ст.71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

При розгляді справ про спадкування питання про частку у спільній сумісній власності подружжя вирішується із врахуванням офіційного тлумачення ч.1 ст. 61 СК, наданого у Рішенні Конституційного Суду України у справі № 17-рп/2012 від 19.09.2012 р.

Суд встановив, що позивачка ОСОБА_4 та спадкодавець ОСОБА_9 з 28.09.1991 р. по 03.07.2013 р. перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 11-ЖС № 408593, виданого Запорізькою сільською радою Веселівського району Запорізької області (а.с .44).

За час свого життя, спадкодавець 25.04.2012 р. в Мелітопольській філії ТОВ «Укравтозапчастина» придбав трактор МТЗ-82.1.26 заводський № 014132, двигун № НОМЕР_1, 2012 року виготовлення, що підтверджується витягом з сервісної книжки та паспорту трактора. За життя спадкодавцем не було проведено державну реєстрацію трактора, дублікатом прийомоздаточного акту № 16 від 25.04.2012 р. на відпуск трактора, дублікатом видаткової накладної № МЕлРНк-03619 ід 25.04.2012 р. та листом Мелітопольській філії ТОВ «Укравтозапчастина» від 23.03.2016 р. № 6192-32/16 у якому зазначено, що 25.04.2012 р. трактор було отримано покупцем ОСОБА_9

З моменту смерті спадкодавця, вказаний трактор постійно знаходиться у володінні та розпорядженні відповідачів, які фактично не визнають будь яких прав позивачів на трактор.

Ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 03.04.2015 р. накладено арешт на трактор марки МТЗ-82.1.26, заводський № 014132, двигун № 681304,2012 року випуску та заборонено відповідачам розпоряджатися і користуватися трактором (а.с.13).

Ухвала про забезпечення позову була виконана державною виконавчою службою Веселівського районного управління юстиції Запорізької області 29.04.2015 р. Трактор знаходиться на відповідальному зберіганні у відповідачів. (а.с.53-56).

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічними за змістом є зміст норми ст. 60 СК України.

Таким чином суд приходить до висновку, що трактор марки МТЗ-82.1.26 заводський № 014132, двигун № НОМЕР_1, 2012 року виготовлення, придбаний ОСОБА_9 в ТОВ «Укравтозапчастина» є спільною сумісною власністю з дружиною, а відтак позивачка ОСОБА_4 на законних підставах, має право на його 1/2 частку.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За нормами ЦК підставами виникнення (набуття) права власності є різні правопороджуючі юридичні факти або правовідносини.

Право власності може набуватися різними способами, які традиційно поділяють на дві групи : первинні, тобто такі, що не залежать від прав попереднього власника на майно та похідні, за яких право власності на майно переходить до власника від його попередника в порядку правонаступництва.

Набуття права власності в порядку спадкування після смерті громадянина (ст.1216 ЦК ) належить до похідних способів набуття цього права.

Загальною ознакою похідного способу набуття права власності є правонаступництво, тобто перехід права власності від одних осіб до інших. Підстава набуття права власності в одних осіб є одночасно підставою для припинення права власності в інших і навпаки.

Важливе значення у таких випадках має визначення моменту, коли до набувача майна переходить право власності, адже з цього моменту переходить і тягар утримання власності (ст.322,ч.5 ст.1268 ЦК ) і ризик випадкового знищення чи пошкодження майна (ст.323 ЦК ). Підставою похідного способу набуття власності є правовідносини, які виникли на підставі відповідних юридичних фактів.

Для рухомих речей у ЦК (ч.1 ст.334, ст.336 визначено цей момент моментом передання (вручення, отримання ) та заволодіння речі.

У ч.2 ст.334 ЦК визначено поняття «передання». Ним вважається не тільки фактичне вручення майна набувачеві або перевізникові, організації звязку тощо для відправлення набувачеві, а також вручення йому коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

На обєкти нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, право власності у набувача за договором відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК виникає з дня державної реєстрації (ст.182 ЦК ), а не в момент фактичного передання майна або в будь-який інший момент, визначений угодою сторін.

Для набуття набувачем права власності на майно і з іншого боку припинення права власності на цей обєкт у відчужувача майна необхідна наявність таких складових: укладення договору (в передбачених статтями 208,209 ЦК випадках нотаріальне посвідчення або письмова форма); виконання договору та у визначених законом випадках-державна реєстрація.

Право власності на майно у випадку прийняття спадщини виникає з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).

Згідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

З прийомоздаточного акту № 16 від 25.04.2012 р. на відпуск трактора, дубліката видаткової накладної № МЕлРНк-03619 від 25.04.2012 р. та листа Мелітопольській філії ТОВ «Укравтозапчастина» від 23.03.2016 р. № 6192-32/16 вбачається, що трактор марки МТЗ-82.1.26 заводський № 014132, двигун № НОМЕР_1, 2012 року виготовлення, був переданий ОСОБА_9 в звязку з його придбанням.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Питання із судовими витратами у справі вирішити відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі ст.ст.325, 334, 368, 372, 1218, 1226, 1261, 1267, 1268 ЦК України, керуючись розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., ОСОБА_11 Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., а також ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку трактора марки МТЗ-82.1.26, заводський № 014132, двигун № НОМЕР_1, 2012 року випуску, як обєкту спільної сумісної власності.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 2/10 частки трактора марки МТЗ-82.1.26, заводський № 014132, двигун № НОМЕР_1, 2012 року випуску в порядку спадкування.

Витребувати у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 трактор марки МТЗ-82.1.26, заводський № 014132, двигун № НОМЕР_1, 2012 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 141,80 грн.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/10 частку трактора марки МТЗ-82.1.26, заводський № 014132, двигун № НОМЕР_1, 2012 року випуску в порядку спадкування.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Веселівський районний суд в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_12

06.04.2016