Справа № 161/8272/15-ц Провадження № 22-ц/773/411/16 Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Категорія: 32 Доповідач: Свистун О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Свистун О.В.,

суддів - Грушицького А.І., Федонюк С.Ю.,

за участі секретаря - Перебойчука Р.В.,

позивача - ОСОБА_1, представника ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 14 грудня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 02.06.2015 року звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_5 про відшкодування майнової і моральної шкоди.

Позов мотивує тим, що він був пасажиром маршрутного таксі «Богдан», номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, який надавав послуги по перевезенню пасажирів по маршруту Крупа-Луцьк. Даним транспортним засобом керував водій ОСОБА_5 Транспортний засіб під керуванням останнього 22.04.2014 року потрапив в дорожньо-транспортну пригоду. Згідно вироку апеляційного суду Волинської області від 29.04.2015 року доведено винуватість ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим середньої тяжкості та тяжкого тілесного ушкодження. Зокрема, внаслідок ДПТ йому, як пасажиру даного автобуса заподіяно тяжке тілесне ушкодження. З місця дорожньо-транспортної події його було доставлено в комунальний заклад «Луцьку міську клінічну лікарню» у тяжкому стані. Згідно виписки № 7105 від 05.05.2014 р. йому обмежено фізичні навантаження протягом двох місяців. Виписаний із лікувального закладу для продовження лікування амбулаторно.

Перебуваючи на лікуванні в Луцькій міській клінічній лікарні та у післяопераційний період, йому, як потерпілому, необхідні були медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, без яких проведення лікування було б утруднене, і які були придбані (окрім тих, які надав лікувальний заклад) за рахунок його власних коштів на загальну суму 3598,28грн., про що свідчать розрахункові документи, а саме фіскальні чеки. При доставлені його у лікарню було проведено ряд медичних процедур, операційне втручання, відчував значні болі, тому не раз придбавалися знеболюючі, медичні препарати для проведення ін'єкцій, здійснення перев'язок в необхідній кількості. А тому вважає, що йому спричинено й моральну шкоду, яку він оцінює в 100000 грн.

Під час розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги і просив стягнути з відповідача тільки моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., оскільки майнову шкоду йому було відшкодовано страховою компанією.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 14 грудня 2015 року позов в даній справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 8000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 487,20 грн. судових витрат по справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про задоволення позову в повному об'ємі, оскільки при визначені розміру моральної шкоди судом були порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані всі обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що розмір стягненої моральної шкоди не відповідає глибині його страждань внаслідок ушкодження здоров'я.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник ОСОБА_2, апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на доводи, викладені в ній.

Представник відповідача - ОСОБА_3 - ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 апеляційну скаргу заперечили, оскільки вважають, що судом ухвалено рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_1, представників ОСОБА_2 і ОСОБА_4, третьої особи - ОСОБА_5, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду - до скасування з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, будучи пасажиром маршрутного таксі «Богдан», номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, який 22.04.2014 року надавав послуги по перевезенню пасажирів по маршруту Крупа-Луцьк під керуванням водія ОСОБА_5, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду.

Вироком апеляційного суду Волинської області від 29.04.2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання 5 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Згідно останнього вироку апеляційного суду Волинської області від 28.12.2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу як пасажиру автобуса марки «Богдан А-09202», номерний знак НОМЕР_1, заподіяно тяжке тілесне ушкодження. На лікуванні в лікувальному закладі «Луцької міської клінічної лікарні» ОСОБА_1 перебував в період з 22.04. по 05.05.2014 року. Діагноз зафіксовано у виписці № 7105 від 05.05.2014 року комунального закладу «Луцької міської клінічної лікарні»: «Політравма. Закрита травма грудної клітки. Закритий перелом ІХ-ХІ ребра зліва по лопатковій лінії. Забій лівої легені. Лівобічний посттравматичний гемоторакс. Закрита травма живота. Розрив селезінки. Внутрішньочерепна кровотеча. Підшкірна гематома великих розмірів лівої половини грудної стінки, передньо-бокової поверхні передньої черевної стінки, лівої поперекової ділянки. Гіпертонічна хвороба II ст., ст.2. ССР-2. Калькульоз жовчного міхура». Згідно виписки № 7105 від 05.05.2014 року йому обмежено фізичні навантаження протягом двох місяців. Виписаний із лікувального закладу для продовження лікування амбулаторно. У відповідності до виписки від 26.11.2014 р. Луцької центральної районної лікарні, він знаходився на лікуванні амбулаторно з 06.05.2014 по 9.07.2014 року.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 працював водієм автобуса у ПП «Мандзюк», що також підтверджується встановленими обставинами у вироку апеляційного суду Волинської області від 29.04.2015 року (а.с. 14) і даний факт підтвердили в судовому засіданні апеляційного суду як представник відповідача, так і третя особа ОСОБА_5 Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2, виданого Луцьким ВРЕВ УДАІ УМВС України у Волинській області, власником джерела підвищеної небезпеки, а саме транспортного засобу - автобуса «Богдан», номерний знак НОМЕР_1, 2007 р. випуску, є ОСОБА_3.

За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач ОСОБА_3 повинна нести відповідальність як власник транспортного засобу та працедавець ОСОБА_5

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 ПАТ «Страхова група «ТАС» виплатила майнову шкоду в сумі 2908.65 грн., що вбачається із довідки страхової компанії від 26.05.2015 року № 2853 і даний факт підтвердив в судовому засіданні сам позивач.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.9 Постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен врахувати такі обставини як ступінь, тяжкість та тривалість спричинених позивачу душевних страждань, те, що позивачу зазначена шкода завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, видалено життєво важливий орган, а також інші обставини, що мають значення для справи. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Врахувавши всі обставини справи колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди не врахував всіх наданих доказів по справі, обставин справи, важкості тілесних пошкоджень спричинених потерпілому, що позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди видалено життєво важливий орган - селезінку.

Отже, виходячи із меж розумності та справедливості, врахувавши встановлені обставини колегія суддів приходить до висновку, що у користь ОСОБА_1 слід стягнути із відповідача ОСОБА_3 20000.00 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином в дохід держави слід стягнути 511.56 грн. (243.60 + 267.96) судового збору.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга позивача підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 317, 319, 218, 60, 61 ЦПК України, на підставі ст. 23, 1167, 1172, 1187 ЦК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 14 грудня 2015 року в даній справі скасувати.

Ухвалити нове рішення. Стягнути з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 20000.00 грн. моральної шкоди.

Стягнути з з ОСОБА_3 в дохід держави 511,56 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: