Справа № 444/1559/15 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/1841/16 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я. Гірник Т.А.

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 09 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні допоміжними приміщеннями, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 09 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні допоміжними приміщеннями підвалу АДРЕСА_1 - відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача. Вважає рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Зазначає, що судом неправильно встановлені обставини та досліджені докази, а саме неправомірно не прийнято до уваги те, що попередній квартиронаймач квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_8 користувалась цією квартирою на підставі Ордеру №122 від 25.11.1976 року. Тобто, на момент проведення обміну між ОСОБА_8 та позивачем ОСОБА_2, ОСОБА_8 була лише користувачем та квартиронаймачем, а не власником квартири. Натомість вона на даний час є власником даної квартири і при набутті у власність такої стала, також, співвласником і допоміжних приміщень будинку, одним із яких є спірний підвал. Крім цього, судом не прийнято до уваги той факт, що родина ОСОБА_4 володіє квартирою АДРЕСА_2 і не володіє жодним майном у будинку АДРЕСА_1 а отже і не має права використовувати будь-які приміщення, що відносяться до допоміжних цього будинку і призначаються для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців конкретного будинку, а не мешканців будинків, які розташовані в іншому районі міста.

В судове засідання відповідачі не з'явилися від них до суду надійшла заява про перенесення судового засідання, у зв'язку зі сімейними обставинами. Колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідачів, оскільки такі були повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із «сімейними обставинами» колегія суддів не вважає обґрунтованим та таким, що слід задовольнити. Таке не містить будь-яких доводів про обставини, які б свідчили про неможливість участі відповідачів у судовому засіданні, поважність таких обставин та необхідність у зв'язку із такими відкладення розгляду справи. Крім цього, будь-яких доказів на підтвердження поважних причин неявки трьох відповідачів у судове засідання ними не представлено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивач, як власник майна повинен довести факт існування перешкод у здійсненні користування та розпорядження майном та факт вчинення відповідачами протиправних дій чи можливість їх вчинення, однак позивач не надала до суду жодних доказів, що відповідачі здійснюють перешкоди в користуванні підвальним приміщенням та доказів щодо неправомірних дій відповідачів чи дій які можуть порушити її права власника та право користування підвальним приміщенням та в результаті яких їй завдано будь-яку шкоду.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду обставинам справи та вимогам закону не відповідають, а рішення суду відповідно не слід вважати законним та обґрунтованим.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 яку вона набула внаслідок приватизації державного житлового фонду з 14.10.1998 року (свідоцтво про право власності на квартиру а.с. 9).

Вказану квартиру позивач попередньо отримала у найм внаслідок обміну такої із сім'єю ОСОБА_8, яка користувалась такою, на кімнату АДРЕСА_3 якою користувалась ОСОБА_2

На час проживання у квартирі, яка на даний час належить позивачу, сім'я ОСОБА_8 (яка на даний час померла (свідоцтво про право на спадщину за законом а.с. 24), тобто вона сама (ОСОБА_8.), її донька ОСОБА_5, зять ОСОБА_4 та внук ОСОБА_6, - користувались допоміжним підвальним приміщенням АДРЕСА_1 площею 2 кв.м.

Користуються таким вони (відповідачі по даній справі) і на даний час, зберігаючи там свої особисті речі. При цьому жодних договорів між ними та будь-якими особами не укладалось, власниками чи співвласниками квартир у вказаному будинку вони не є, будь-яких інших доказів про правомірність користування вказаною сім'єю таким підвальним приміщенням ними не представлено (довідка МВУЖКГ м.Дубляни від 12.11.2015 року а.с. 52 та лист №73 від 17.12.2015 року а.с. 91).

Позивач, як власник згаданої квартири у вказаному будинку, зважаючи на те, що правомірно набула право власності на таку та бажаючи використовувати і підвальне приміщення вказаного будинку, яке відповідає номеру її квартири (так як допоміжні підвальні приміщення відповідають номерам квартир у будинку), оскільки фактично стала співвласником і усіх допоміжних приміщень будинку, в тому числі і спірного підвалу та вправі використовувати такі за призначенням, тим більше, що таке використовувалось попередніми наймачами її квартири, звернулась до суду з даним позовом, оскільки протягом тривалого періоду часу вказаний спір між нею та попередніми наймачами квартири, у добровільному порядку не вирішено.

Дослідивши вказані обставини, колегія суддів вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Так, рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2004 від 2.03.2004 року визначено, що в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" треба розуміти так: 1.1. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. 1.2. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. 1.3. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибулі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Окрім цього ч.1 та ч.2 ст. 386 ЦК України вказують, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зважаючи на наведене, позивач як власник квартири у будинку та співвласник допоміжних приміщень будинку, зокрема, і спірного допоміжного підвального, - вправі заявляти вимоги про усунення їй перешкод у користуванні вказаним приміщенням за призначенням до осіб, які використовують таке приміщення без відповідної правової підстави, тобто самовільно. Так, вони не мають у власності квартир у вказаному будинку чи інших приміщень, а тому не є співвласниками допоміжних приміщень будинку, зокрема і спірного та не вправі його використовувати; жодних договірних відносин між ними чи будь-якою іншою особою з приводу користування вказаним підвальним приміщенням після набуття позивачем права користування, а згодом власності на квартиру не виникало та не існує.

Посилання у довідці МВУЖКГ м.Дубляни від 12.11.2015 року на те, що «зі згоди тодішнього (1994 року) ЖЕКу користування спірним підвальним приміщенням сім'ї ОСОБА_4 було пролонговано» жодним правовим підґрунтям для користування сім'єю відповідачів спірним приміщенням не є.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими, а саму скаргу задовольнити. Рішення ж суду як таке що суперечить обставинам справи та вимогам закону слід скасувати з ухваленням нового рішенням про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 9 грудня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні допоміжними приміщеннями - задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні допоміжним підвальним приміщенням АДРЕСА_1 площею 2 кв.м., шляхом звільнення такого ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 від своїх речей.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 по 170,52 грн. сплаченого нею судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник