АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання повернути майно, набуте без достатньої правової підстави.

Колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про зобов'язання повернути майно, набуте без достатньої правової підстави.

Зазначав, що 02 листопада 2010 року він надав відповідачу грошові кошти в сумі 100 000 грн. за виконання останнім передпроектних робіт з електропостачання підприємства брикетів та гранул, про що і була складена відповідна розписка.

Під час передачі коштів вони домовились, що у майбутньому узгодять усі істотні умови, зокрема, обсяг і вартість робіт, строки виконання та укладуть відповідний договір.

Проте, в подальшому договір не був укладений, не повернув ОСОБА_3 йому і грошові кошти, а тому просив стягнути з відповідача 100 000 грн. та три проценти річних, в сумі 756 грн. 16 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року у задоволенні заявленого по справі позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, відповідача та його представника, які просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням загальних зборів учасників товариства від 01 липня 2010 року було створено товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство брикетів та гранул «Прод-Еко» (надалі - ТОВ «Виробниче підприємство брикетів та гранул «Прод-Еко») й частка ОСОБА_2 у статутному капіталі товариства склала 99%.

Місцезнаходження товариства визначено с. Липівка, вул. Шевченка, 37ц, Макарівського р-ну, Київської області (а.с.135,136 т.2).

Матеріали справи свідчать, що у зв'язку з будівництвом заводу у ТОВ «Виробниче підприємство брикетів та гранул «Прод-Еко» виникла необхідність отримання технічних умов щодо енергопостачання підприємства відповідно до необхідної потужності.

Встановлено, що між сторонами було досягнуто домовленість про те, що відповідні передпроектні роботи з електропостачання підприємства будуть здійснені ОСОБА_3

За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Вiдповiдно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11, ч.ч. 1, 2 ст.509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Відповідно до розписки від 02 листопада 2010 року, складеної ОСОБА_3, за виконання передпроектних робіт з електропостачання підприємства з виробництва брикетів та гранул 02 листопада 2010 року він отримав від ОСОБА_2 грошові кошти, в сумі 100 000 грн. (а.с.4 т.1).

Отже, матеріали справи свідчать, що відповідач набув майно за існування правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, в порядку виконання договору.

Про визнання ОСОБА_2 існування між сторонами договірних відносин свідчить і долучений до справи лист від 18 травня 2012 року відповідно до якого позивач підтвердив передачу ним ОСОБА_3 100 000 грн. в якості оплати за виконання передпроектних робіт електропостачання підприємства з виробництва брикетів і гранул (а.с.5 т.1).

Сторони підтвердили факт передачі грошових коштів на визначені домовленістю цілі.

Матеріалами справи доведено, що грошові кошти ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 не безпідставно, а у відповідності до існуючих між ними договірних відносин.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про відсутність підстав до зобов'язання відповідача повернути майно, як набуте ним без достатньої правової підстави.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у справах № 6-88 цс/13 від 02 жовтня 2013 року та № 6-122 цс/14 від 24 вересня 2014 року.

При цьому, колегія суддів враховує й положення ч.1 ст.360-7 ЦПК України, згідно яких рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Разом з тим, з мотивами, за яких суд першої інстанції дійшов таких висновків, погодитися неможливо.

Звертаючись у суд з позовом, ОСОБА_2 обґрунтовував свої вимоги безпідставним набуттям саме відповідачем належними йому грошовими коштами й як на правову підставу вимог, послався на положення ст.1212 ЦК України (а.с.5).

За таких обставин, коли позивач обґрунтовував свої вимоги безпідставним набуттям відповідачем його майном, як фізичною особою, в той час як правовідносини сторін виключають застосування вимог ст.1212 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність внесення змін у правове обґрунтування рішення суду й виключення із його мотивувальної частини висновків про існування спору між юридичними особами, що розписка не містить посилань на укладення в майбутньому будь-якого правочину та засвідчує факт виконання договору, що відповідач виконував роль з пошуку фахівців з перед проектних робіт з електропостачання, що існує спір між юридичними особами й сума коштів фактично була сплачена не позивачем на користь відповідача, а ТОВ «Виробниче підприємство брикетів та гранул «Прод-Еко» на користь ТОВ «Енергоінтер», яке очолює ОСОБА_3, за виконані роботи.

При цьому, колегія суддів враховує обставини справи й визначені положеннями Цивільного процесуального Кодексу України повноваження суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року змінити в частині правового обґрунтування.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №759/17073/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3101/2016

Головуючий у суді першої інстанції: КривовязА.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.