Справа № 524/8620/15-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді Савічева В.О.
при секретарі - Коршак Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-
У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, яким просить про зміну розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 гривень, щомісяця, до досягнення сином повноліття, присудивши збільшення розміру аліментів від дня пред`явлення позову - з 15 жовтня 2015 року.
В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу з відповідачем має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.11.2010 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки заробітної плати, всіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання заяви , починаючи з 14.10.2010 року, щомісячно, і продовжуючи до повноліття сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дане рішення нею не оскаржувалося.
Нещодавно їй стало відомо , що відповідач як платник аліментів , з метою сплати аліментів у мінімальному розмірі умисно приховує розмір своїх реальних доходів, має комерційну фірму, але в податкову інспекцію декларації подає з нульовим доходом, належної матеріальної допомоги дитині не надає, не бере участі у додаткових витратах, викликаних частими хворобами дитини. Вважає, що є всі підстави для збільшення розміру аліментів з 1/3 частки на тверду грошову суму 1100 грн. На сьогодні дитина продовжує проживати з нею, позивачем, повністю знаходиться на її утриманні, аліменти які вона отримує є недостатніми , оскільки у державі погіршився економічний стан, ціни виросли у 2-3 рази. Вона не в змозі забезпечити нормальне існування сина: харчування, одяг, лікування, навчання, транспортні витрати, що і змусило її звернутися до суду.
В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пославшись на обґрунтування, які викладені у позовній заяві.
Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, зазначив, що наразі офіційного заробітку не має, з вересня 2014 року і по теперішній час перебуває в зоні проведення АТО у складі добровольчого батальону Зведеного полку Українського реєстрового козацтва. В січні 2015 року внаслідок розриву бойового снаряду отримав контузію та зниження слуху на 50 відсотків, проходив стаціонарне лікування в міській лікарні №9 м. Києва. Дані обставини призвели до погіршення стану здоров`я, яке потребує значних коштів для періодичного лікування. Також вказував, що проживає з непрацездатними батьками, яким надає матеріальну допомогу, а також сплачує комунальні послуги. Вважає, що його доходи суттєво не збільшилися, а тому згоден сплачувати аліменти лише в розмірі 500 грн. щомісячно.
Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог з наступного.
Судом встановлено, що сторони з 05 серпня 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, про що зроблено було актовий запис №626 в Центральному відділі РАЦС Кременчуцького МУЮ. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.06.2011 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.11.2010 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки заробітної плати, всіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання заяви , починаючи з 14.10.2010 року, щомісячно, і продовжуючи до повноліття сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що з моменту ухвалення рішення Автозаводським районним судом м. Кременчука від 24.11.2010 року про стягнення аліментів, збільшився прожитковий мінімум, син став доросліше, ціни зросли в 2-3 рази, а розмір аліментів залишився на тому ж самому рівні; вона не в змозі забезпечити нормальне існування сина: харчування, одяг, лікування, навчання, транспортні витрати, а відповідач умисно приховує розмір своїх реальних доходів, має комерційну фірму, але в податкову інспекцію декларації подає з нульовим доходом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України покладено обов`язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з положень вищезазначених норм Закону, підставою для збільшення розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я когось із них та інші випадки, передбачені СК України.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів змінилося, що дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 57-60 ЦПК України зміни матеріального стану відповідача або погіршення здоров`я когось із них. Посилання позивача на збільшення витрат на утримання сина не є підставою для збільшення розміру аліментів на утримання дітей у розумінні ст. 192 СК України.

Посилання позивача на збільшення прожиткового мінімуму з моменту ухвалення рішення суду 24.11.2010 року, також, не є підставою для задоволення позову про збільшення розміру стягнутих аліментів, виходячи з положень ст. 192 СК України.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що визначений за попереднім рішенням суду розмір аліментів, які стягується з відповідача, 1/ 3частка не суперечить діючому законодавству.

Посилання позивача на те, що сину потрібно кошти на лікування, навчання також не може бути підставою для задоволення позову про збільшення розміру стягнутих аліментів, а є підставою для стягнення з відповідача додаткових витрат згідно ч.1 ст. 185 СК України.

З огляду на зазначені положення закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд, взявши до уваги матеріальне становище відповідача та відсутністю доказів погіршення матеріального становища самого одержувача аліментів, дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог, оскільки вони є безпідставними та необгрунтованими.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3,10,11,60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 гривень щомісяця, до досягнення сином повноліття, присудивши збільшення розміру аліментів від дня пред`явлення позову - з 15 жовтня 2015 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга, подана після закінчення строків апеляційного оскарження, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя: