АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
01 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва
в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.,
суддів: Рейнарт І.М., Андрієнко А.М.
при секретарі Ігнатьєву Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Алуштинського районного відділення енергозбуту державного унітарного підприємства Республіки Крим «Крименерго» про захист прав споживача, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2016 року,
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що є власником квартири АДРЕСА_1.
28.07.2015 р. в її відсутність та без попереднього повідомлення відповідачем проведено заміну електролічильника в належній їй квартирі, без складання відповідних актів, чим порушено законодавство України.
При цьому показники на попередньому лічильнику були зняті в її відсутність та невірно. Новий лічильник містив показники 006840, що свідчить про те, що він вже був у використанні.
Крім цього, відповідач займається приписками, не зазначає в квитанціях про суму боргу за показами якого лічильника він нарахований, відмовляється врахувати сплачену нею передоплату в розмірі 971 кВт/год.
Проведення заміни електролічильника в належній їй квартирі було підтверджено керівником відповідача у відповіді на її скаргу.
12.04.2016 р. належна їй квартира була відключена від електропостачання, що призвело до заподіяння їй моральної шкоди.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року, як незаконне.

Свої доводи мотивує тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що вона оплатила кошти за ще невикористані кіловати електроенергії, які Алуштинське РВЕ ДУП РК «Крименерго» їй не надавало.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до листа керівника Алуштинського РВЕ ДУП РК «Крименерго» від 03.08.2015 р. №65/698, в квартирі позивача 28.07.2015 р. було проведено планову заміну електролічильника. При цьому показники знятого лічильника складали 3653, а встановленого - 006840 (а.с.10).

Посилаючись на те, що заміна електролічильника відбулась у її відсутність та без належного повідомлення, показники на знятому електролічильнику були зняті неправильно, відповідачем було вкрадено 750 квт/год. та не враховано здійснену нею передоплату 971 квт/год електроенергії, просила визнати дії Алуштинського РВЕ ДУП РК «Крименерго» незаконними, вважати встановлений лічильник таким, що встановлений з порушенням вимог закону, вважати, що вона повинна сплачувати за електричну енергію по новому лічильнику з показниками 007811, зобов'язати відповідача вчинити дії, пов'язані з проведенням перерахунку всієї переплати електроенергії, скасувати борг в сумі 780 рублів 17 коп., визначити борг відповідача перед нею в розмірі 971 квт/год. та відшкодувати моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що питання правомірності нарахування або відмову у здійсненні перерахунку плати за спожиту електричну енергію має вирішуватись під час розгляду справи за позовом про стягнення грошових коштів за вчинене порушення або про зобов'язання вчинити дії, пов'язані з відновленням становища, яке існувало до виникнення відповідного спору. При цьому сторони мають належними та допустимими доказами довести або спростувати факт вчинення відповідного правопорушення.

Надані позивачем виписки по особовому рахунку, рахунки-квитанції за надані послуги енергопостачання, розрахунок нарахувань не встановлюють для позивача обов'язків, а мають рекомендаційний характер щодо сплати нарахованих сум, тобто є претензією, у випадку незадоволення якої відповідач матиме право на загальних підставах звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості в такому випадку вказані документи підлягатимуть оцінці судом, як доказам відповідно до ст. 212 ЦПК України.

Крім цього, суд виходив з недоведеності позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, також враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є споживачем електричної енергії в м. Алушта Автономної Республіки Крим.

Відповідно до п.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно до ст. 3 цього Закону відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу -окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права.

Відповідно до ч.2, ч. 3 ст. 9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи ту обставину, що відповідач, до якого заявлено позовні вимоги, а саме Алуштинського РВЕ ДУП РК «Крименерго» є підприємством, яке створено у порядку, не передбаченому Законом України, дії останнього, пов'язані з заміною електролічильника, не проведенням перерахунку послуг за електропостачання, нарахуванням боргу за електропостачання тощо є незаконними, додаткового визнання їх незаконними не потребують та не створюють для позивача жодних правових наслідків.

З цих же підстав колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо зобов'язання підприємства, яке здійснює незаконну діяльність на тимчасово окупованій території України, здійснювати дії, спрямовані на відновлення прав позивача, які передбачені Законом України «Про захист прав споживачів» та іншими нормативними актами держави Україна.

З огляду на відсутність доказів того, що моральна шкода була заподіяна позичу внаслідок дефекту в продукції, правові підстави для її відшкодування відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» також відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 22-ц/796/11232/2016

Головуючий в суді першої інстанції - Малинников О.Ф.

Доповідач у суді апеляційної інстанції - КирилюкГ.М.