Справа № 161/3659/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В.П.
Провадження № 22-ц/773/1162/16 Категорія: 30 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Киці С.І., Данилюк В.А.,

секретар с/з - Черняк О.В.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - Воронцова М.В., Мяловіцького В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Кредитної спілки «Форум - Кредит» про стягнення коштів, що набуті без достатньої правової підстави, і відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2016 року в даній справі в позові ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_5

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав із зазначених у ній підстав і просив скаргу задовольнити, представники відповідача просили апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з наступних підстав.

Звертаючись до суду із вищевказаним позовом, ОСОБА_5 свої вимоги обґрунтував тим, що 16 липня 2012 року між ним та Кредитною спілкою (далі - КС) «Форум-Кредит» був укладений договір поруки № 26, за умовами якого кредитор відкрив позичальнику ОСОБА_6 кредитну лінію (надав кредит) в розмірі 21400 грн. зі сплатою за користування кредитом 46 відсотків річних на підставі кредитного договору № 22 від 09.02.2012 року, який був обумовлений між кредитором та позичальником на обумовлених в ньому умовах. Строк дії договору становив 31 місяць з 09.02.2012 року по 09.09.2014 року.

За умовами договору поруки поручитель зобов'язувався в разі невиконання позичальником умов кредитного договору солідарно відповідати з позичальником перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором.

Позивач зазначав також, що після укладення договору кредиту та договору поруки 17.07.2012 року та 10.09.2012 року КС «Форум-Кредит» уклала із позичальником ОСОБА_6 без згоди поручителя два додаткові договори до кредитного договору, відповідно до яких були погоджені зміни до кредитного договору, а саме: збільшено суму виданого кредиту (до 25000 грн. та 28000 грн. відповідно), збільшено розмір щомісячних платежів та змінено термін повернення кредитних коштів, чим, на думку позивача, збільшено обсяг відповідальності поручителя за кредитним договором.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 27.01.2016 року в справі в справі за позовом ОСОБА_5 до КС «Форум-Кредит» постановлено визнати припиненим договір поруки № 26, укладений 16.07.2012 року між КС «Форум-Кредит» та ОСОБА_5 з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором № 22 від 09.02.2012 року.

Позивач вказує також про те, що на підставі отриманого в березні 2013 року від КС «Форум-Кредит» листа про кредитний борг в розмірі 5 892 грн. 89 коп., ним було сплачено 6000 грн., які були зараховані на погашення відсотків по кредитному договору.

Позивач вважає, що оскільки кошти в сумі 6000 грн. КС «Форум-Кредит» отримані на підставі припиненого договору поруки, то вони відповідно до статті 1212 ЦК України мають бути повернуті йому як такі, що набуті без достатньої правової підстави, із врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Крім того, позивач посилається на те, що неправомірними діями відповідача йому було заподіяно майнову шкоду в розмірі 122900, 40 грн., завдану ушкодженням здоров'я, яка складається із витрат на придбання ліків, витрат на неодноразове санаторно-курортне лікування та проїзд до санаторію. А також позивач зазначає, що внаслідок ушкодження здоров'я йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 200 000 грн., оскільки він переживав, переживає і буде переживати фізичний та душевний біль, так як хвороба, на яку він захворів внаслідок неправомірних дій кредитної спілки - цукровий діабет є невиліковною і супроводжується больовими синдромами та може призвести до серйозних ускладнень здоров'я, таких як інфаркт міокарда, інсульт та навіть передчасної смерті.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив стягнути з відповідача 10111 грн. 11 коп. коштів, як таких, що набуті без достатньої правової підстави, 122900 грн. 40 коп. майнової шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров'я та 200000 грн. моральної шкоди.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки кошти в сумі 6000 грн. 22 березня 2013 року перераховувались позивачем на рахунок кредитної спілки, як поручителем на виконання умов діючого на цю дату договору поруки № 26 від 16.07.2012 року, то вони не можуть вважатись такими, що набуті відповідачем без достатньої правової підстави в розумінні статті 1212 ЦК України у зв'язку із чим і не можуть бути стягнуті з відповідача. У зв'язку з цим суд також вважав безпідставними позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих щодо вищевказаної суми.

В задоволенні позову про стягнення майнової та моральної шкоди судом першої інстанції було відмовлено з тих підстав, що в ході розгляду справи не було встановлено наявність умов для притягнення відповідача до відповідальності за заподіяння шкоди, зокрема - протиправності його поведінки та вини.

Зазначені висновки суду першої інстанції ґрунтуються на повно та всебічно встановлених обставинах справи, відповідних нормах матеріального права, а тому з ними погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч.3 ст.1212 ЦК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що відповідно до умов кредитного договору № 22 від 09.02.2012 року КС «Форум-Кредит» надала ОСОБА_6 кредит в сумі 21400 грн.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_6 зобов'язань за вказаним кредитним договором 16 липня 2012 року між КС «Форум-Кредит та ОСОБА_5 був укладений договір поруки №26, за умовами п.п.1.1., 1.2 якого ОСОБА_5 зобов'язувався в разі невиконання ОСОБА_6 умов вищевказаного кредитного договору солідарно відповідати з позичальником перед кредитором за виконання зобов'язань за цим кредитним договором (а.с.5).

Судом також встановлено, що 17 липня 2012 року та 10 вересня 2012 року між КС «Форум-Кредит» та ОСОБА_6 укладено два додаткові договори до кредитного договору № 22, за умовами яких - збільшено суму виданого кредиту (до 25000 грн. та 28000 грн. відповідно), збільшено розмір щомісячних платежів та змінено термін повернення кредитних коштів.

Згоди на укладення додаткових договорів ОСОБА_5 не давав.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку (ст. 553 ЦК України).

Судом достовірно встановлено, що в березні 2013 року КС «Форум-Кредит» звернулась до позивача ОСОБА_5, як поручителя, з письмовим повідомленням, в якому вказувала про заборгованість позичальника ОСОБА_6 за кредитним договором, яка виникла у зв'язку з порушенням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору та просила посприяти у вирішенні даного питання або ж особисто, як поручителю, сплатити існуючу заборгованість в розмірі 5892 грн. 89 коп. (а.с.7).

З дослідженої судом квитанції до прибуткового касового ордеру від 22 березня 2013 року (а.с.6) вбачається, що ОСОБА_5 перерахував КС «Форум-Кредит» 6000 грн. в рахунок погашення заборгованості (процентів) за кредитним договором № 22 від 09.02.2012 року.

Пізніше рішенням Апеляційного суду Волинської області від 27.01.2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до КС «Форум - Кредит» про припинення договору поруки було визнано припиненим договір поруки № 26, укладений 16.07.2012 року між КС «Форум-Кредит» та ОСОБА_5 з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором № 22 від 09.02.2012 року.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Оскільки в судовому рішенні, яким визнано припиненим договір поруки, не зазначено, з якого саме часу поруку вважати припиненою, то суд першої інстанції правильно вважав, що договір поруки вважається припиненим з часу набрання рішенням законної сили, а саме: з 27 січня 2016 року.

З огляду на встановлені обставини справи та норми закону колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що сплачені 22 березня 2013 року кошти в сумі 6000 грн. на погашення кредитної заборгованості не можуть вважатись такими, що набуті відповідачем без достатньої правової підстави в розумінні ст.1212 ЦК України, оскільки ці кошти перераховувались позивачем під час дії договору поруки № 26 від 16.07.2012 року, який фактично вважається припиненим з 27 січня 2016 року.

Також колегія суддів повністю погоджується і з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення з КС «Форум-Кредит» в його користь 3754 грн. 06 коп. інфляційних втрат та 537 грн. 04 коп. - трьох процентів річних, оскільки позивачем не доведено обставин щодо набуття відповідачем коштів без достатньої правової підстави.

Погоджується колегія суддів також і з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про відшкодування позивачу 122900 грн. 40 коп. майнової шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я, та 200000 грн. моральної шкоди.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За нормами ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, всупереч вимогам статті 60 ЦПК України позивачем не було доведено неправомірної поведінки та вини відповідача у заподіянні позивачу майнової та моральної шкоди, а також не доведено причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковими умовами відповідальності, які давали б суду правові підстави для стягнення з відповідача в користь позивача майнової і моральної шкоди в розумінні ст.ст.1166, 1167 ЦК України, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Таким чином, об'єктивно, повно та всебічно дослідивши надані сторонами докази, надавши їм відповідну правову оцінку, суд першої інстанції правильно визначив характер існуючих між сторонами у справі спірних правовідносин і з дотриманням вимог ст. ст.213, 214 ЦПК України ухвалив законне та справедливе рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції та не містять передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу представника позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: