Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1070/15-ц

27 квітня 2016 року

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Круль І.В.

з участю секретаря Матлюк Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, примусове виселення мешканців із житлового будинку, третя особа служба у справах дітей Богородчанської РДА,

в с т а н о в и в:

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, примусове виселення мешканців із житлового будинку, третя особа служба у справах дітей Богородчанської РДА, мотивуючи його тим, що 08 вересня 2004 року між Банком «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_1 укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №508 pv-04, зі змінами і доповненнями у додаткових угодах до нього, на підставі якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 25 000 доларів США з оплатою 17,5 % річних та строком дії до 19.09.2018 року. 10 вересня 2004 року між банком та ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передано трьохкімнатну квартиру, загальною площею 64,7 кв.м., що розташована по вул.Шевченка,18 а кв.25 смт.Богородчани. Свої зобовязання за кредитним договором позичальник не виконує, сума її боргу в еквіваленті до національної валюти становить 2 668 553, 73 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором в сумі 2 668 553, 73 грн., у тому числі шляхом звернення на предмет іпотеки трьохкімнатну квартиру, загальною площею 64,7 кв.м., що розташована по вул. Шевченка, 18 а АДРЕСА_1, яка належить на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_2. Способом реалізації предмету іпотеки визначити - проведення прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмета іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Примусово виселити мешканців ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителів смт. Богородчани, вул. Шевченка, буд. 18 а, кв.25 Богородчанського району Івано-Франківської області.

В поданій заяві представник позивача просить справу слухати в його відсутності, позов підтримує повністю.

Відповідачка ОСОБА_2 у поданій заяві просить справу слухати в її відсутності, просить зменшити розмір пені, оскільки він не співмірний із розміром основного боргу. Просить врахувати її важке матеріальне становище, відсутність роботи, наявність у дочки ОСОБА_2 двоє дітей, які часто хворіють

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися. Про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином.

Представник третьої особи служби у справах дітей Богородчанської РДА в в поданій заяві просить справу слухати в їх відсутності, позов в частині примусового виселення вважають безпідставним, в його задоволенні просять відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Встановлено, що 08 вересня 2004 року між Банком «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_1 укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №508 pv-04 на підставі якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 10 000 доларів США з оплатою 16 % річних, строком дії до 08 вересня 2006 року.

30.08.2006 року між банком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1, якою продовжено дію договору до 08.09.2007 року.

19 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №2, якою продовжено дію договору до 19.09.2018 року, пункт 2.1 договору викладено в наступній редакції: Банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 25 000 доларів США з оплатою по процентній ставці 17,5% річних. Інші умови договору залишаються без змін.

10 вересня 2004 року для забезпечення виконання кредитних зобовязань, ОСОБА_2 та Банк «Фінанси та Кредит» уклали договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку передано: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 64,7 кв.м., житловою площею 39,4 кв.м., що розташована по вул. Шевченка, 18 а АДРЕСА_1, яка належить на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_2.

19.09.2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов"язань позичальником ОСОБА_1, що випливає з договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №508 pv-04 від 08 вересня 2004 року з повернення кредиту в сумі 25000 доларів США у термін до 19 вересня 2018 року, зі сплатою 17,5 % річних.

Сторони визначили, що вартість майна складає 275645 грн.

Квартира, що є предметом іпотеки, придбана іпотекодавцем не за рахунок коштів, які отримані ОСОБА_1 за кредитним договором.

Із матеріалів справи вбачається, що на даний час в цьому будинку, проживають ОСОБА_1, ОСОБА_2 та дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У звязку з невиконанням зобовязань ОСОБА_1 за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №508 pv-04 від 08 вересня 2004 року, утворилась заборгованість в еквіваленті до національної валюти в розмірі 2 668 553, 73 грн. , яка складається з наступного: сума строкової заборгованості по основному боргу (тілу) кредиту - 12764,39 доларів США в еквіваленті до національної валюти становить 277 864, 18 грн, сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 10 863,13 доларів США, в еквіваленті до національної валюти, 236 476,22 грн, сума строковї заборгованості за відсотками -264,17 доларів США, в еквіваленті до національної валюти 5 750,64 грн, сума простроченої заборгованості за відсотками -18 853,63 доларів США, в еквіваленті до національної валюти 410 419,02 грн, пеня -1738 043,67 грн.

Згідно п.17.8.1 договору іпотеки, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у разі, коли в момент настання термінів виконання якого - небудь із зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Такі умови договору відповідають вимогам ст. 33 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником

основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої

вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на

предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог цього Закону.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, підлягає задоволенню.

Однак 07 червня 2014 року набрав чинності Закон №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Згідно з п.1 ст.1 цього закону, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави або предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання позичальника та загальна площа не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит в іноземній валюті, загальна площа переданого майна в іпотеку не перевищує 140 кв.м., в даному випадку предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира загальною площею 64,7 кв. м, яка використовується відповідачами як місце постійного проживання.

Тому на час дії Закону №1304-VII виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки слід відстрочити.

Позовні вимоги щодо виселення відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки, задоволенню не підлягають на таких підставах.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки зазначене в ст. 12 Закону України «Про іпотеку» та ст.590 ЦК.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Так, згідно із ч.ч.1;2 ст. 39 цього закону, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення є ст. 109 ЖК Української РСР, у ч.1 якої передбачені підстави виселення.

Частина 3 ст.109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст.109 ЖК Української РСР, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.109 ЖК Української РСР, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, ч.2 ст.109 ЖК Української РСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Оскільки квартира придбана ОСОБА_2 не за рахунок кредиту банку, то вона та члени сімї не підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення.

П.27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин передбачено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.

Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором..

Враховуючи обставини справи, матеріальне становище відповідачки ОСОБА_2, суд приходить до переконання, що сума пені в розмірі 1738 043,67 грн. неспівмірна із розміром основного боргу, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а тому підлягає зменшенню до суми 930510, 06 грн.

А отже стягненню підлягає сума в розмірі 1861020,12 грн.

Статтею 11 Закону України Про іпотеку визначено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Відповідачка ОСОБА_2 у даній справі є майновим поручителем, а тому вона несе відповідальність перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

У зв»язку з невиконанням позичальником та його майновим поручителем зобов"язань передбачених кредитним договором та договором іпотеки, банк набув право задовольнити свої вимоги шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи вимоги Закону України №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки слід відстрочити.

На підставі ст.ст. 11, 33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 589, 590 ЦК України, ст.109 ЖК Української РСР, Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин , керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №508 pv-04 від 08 вересня 2004 року у загальній сумі в еквіваленті до національної валюти 1861020,12 грн. із яких за основною сумою (тілом) кредиту - 23627,52 доларів США (514 340,40 грн), за відсотками 19117,80 доларів США (416 169,66 грн), по пені 930510, 06 грн.

В рахунок погашення заборгованості позичальниці ОСОБА_1 в сумі 1861020,12 грн. за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №508 pv-04 від 08.09.2004 року звернути стягнення на предмет іпотеки: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 64,7 кв.м., житловою площею 39,4 кв.м., що розташована по вул. Шевченка, 18 а АДРЕСА_1 Івано - Франківської області, яка належить на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності виданого 20.10.1994 року Богородчанською районною радою на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит». Способом реалізації предмету іпотеки визначити - проведення прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмета іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 3654 грн. судових витрат.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 3654 грн. судових витрат

В решті позову відмовити.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України від 03 червня 2014 року №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Богородчанський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Круль І.В.