АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4366/16 Головуючий 1 інст. - Бугера О.В.
У Х В А Л А

іменем України

25 серпня 2016 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.М.,

- Піддубного Р.М.,

секретаря - Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у виді арешту квартири №3 відповідача ОСОБА_5, розташованої в будинку АДРЕСА_1, вжитих ухвалою цього ж суду 12 листопада 2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року та постановити нову, якою скасувати вжиті судом заходи забезпечення позову у виді арешту квартири.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_3 вказує, що суд порушив норми процесуального права, оскільки не врахував ту обставину, що він набув права власності на квартиру ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.02.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Вахрушевою О.О., в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, визначеному ст.38 Закону України «Про іпотеку», а відтак має переважне право перед приватним обтяженням.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскарженого ОСОБА_3 судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Судом встановлено, а сторонами та іншими особам, які беруть участь у справі, не заперечується, що ОСОБА_4 звернулася 03.11.2015 року до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за договором позики, відсотків від суми позики і 3% річних, а всього 218613 грн., вказуючи, що 08.07.2015 року надала ОСОБА_5 в борг 9500 доларів США під зобов'язання їх повернення до 15.09.2015 року, однак ОСОБА_5 в обумовлений сторонами строк гроші не повернула.

Одночасно ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить відповідачу, стверджуючи, що у ОСОБА_5 іншого майна, на яке можна було б звернути стягнення, немає.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12.11.2015 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 позов визнала повністю і суд ухвалив 29.01.2016 року рішення про задоволення позову у повному обсязі та стягненні з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованості у сумі 218613 грн. і 2429 грн. у якості відшкодування судових витрат.

Вказане рішення суду сторонами та іншими особами у відповідності до ст.292 ЦПК України не оскаржене.

29.02.2016 року до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова звернувся ОСОБА_3 з заявою про скасування заходів забезпечення позову у якій просив скасувати вжиті ухвалою суду від 12.11.2015 року заходи забезпечення позову ОСОБА_4 шляхом арешту квартири АДРЕСА_1, вказуючи, що застосування заходів забезпечення позову є вже недоцільним, оскільки вони втратили свою актуальність, але впливають на його обсяг прав, оскільки він набув права власності на квартиру ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.02.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Вахрушевою О.О., в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, визначеному ст.38 Закону України «Про іпотеку», а відтак має переважне право перед приватним обтяженням.

Позивач ОСОБА_4 і відповідач ОСОБА_5 з заявою про скасування заходів забезпечення позову не звертатися і згоди на задоволення заяви ОСОБА_3 та скасування вжитих судом заходів не надавали.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 21.04.2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 суд вказав, що передбачені статтею 154 ЦПК України підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні, що ОСОБА_3 не стороною у справі, що рішення суду по даній справі не оскаржено, набрало законної сили, що суду не надано доказів виконання рішення суду, а відтак не відповідають дійсності доводи заявника про вжиті судом заходи забезпечення позову втратили актуальність.

Колегія суддів погоджується з ухвалою суду від 21.04.2016 року, оскільки вона постановлена судом з додержанням вимог закону за яким вирішується це питання, а доводи апеляційної скарги не свідчать про наявність передбачених ст.311 чи п.п.2,3 ст.312 ЦПК України підстав для скасування чи зміни ухвали суду.

Суд першої інстанції вирішив поставлене у заяві ОСОБА_3 питання у відповідності до вимог ст.154 ЦПК України, а за наслідками розгляду постанови ухвалу, яка відповідає вимогам ст.210 ЦПК України.

Доводи ОСОБА_3 про порушення прав власності та посилання на норми Законів України «Про іпотеку», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» висновки суду не спростовують, оскілки в цьому провадженні за заявою ОСОБА_3 суд вирішував питання подальшого існування заходів забезпечення позову ОСОБА_4 і виконання рішення, а не питання права, питання визнання та захисту порушеного права іншої особи, про вирішення яких з позовом, поданим у відповідності до ст.3 ЦПК України, ОСОБА_3 не звертався.

Згідно ст.ст12,15,16 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, в тому числі і на власний розсуд обирає спосіб захисту цивільних прав та інтересів судом.

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про скасування раніше вжитих процесуальних дій, спрямованих на забезпечення позову ОСОБА_4, намагаючись у такий спосіб, використовуючи передбачений ст.154 ЦПК України механізм заміни виду забезпечення позову та скасування заходів забезпечення позову, вирішити спір про пріоритетне право іпотекодержателя та нового власника арештованого майна, усунути перешкоди реалізації прав власника.

Залишення апеляційним судом без змін ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову не перешкоджає ОСОБА_3 згідно ч.1 ст.3 ЦПК України звернутися в порядку, встановленому цим Кодексом до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.ст. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України , апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно ст.324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий суддя - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

Р.М. Піддубний