Справа № 357/419/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся до суду з вказаним позовом , посилаючись на те, що 16.02.2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № K3XRRX03960041 відповідно до якого відповідач отримав від банку кредит у розмірі 6 862,09 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.02.2009 року. Відповідач порушив умови кредитного договору та свої зобовязання належним чином не виконав. У звязку з цим , станом на 27.11.2015 року за відповідачем рахується заборгованість на суму 57 237,05 грн., яка складається з наступного: 6 752,09 грн заборгованість за кредитом; 460,31 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 017,44 грн заборгованість по комісії за користування кредитом; 44 805,45 грн пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф ( фіксована частина); 2 701,76 грн штраф ( процентна складова). Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № K3XRRX03960041 від 16.02.2008 року у розмірі 57 237,05 грн. та судові витрати в розмірі 1 218 грн.

ПАТ КБ « Приватбанк» направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримано у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення проти позову , просив відмовити у позові з підстав пропущення позивачем строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір, який складається з Заяви позичальника від 16.02.2008 року № K3XRRX03960041 та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ( „Розстрочка) (Стандарт), копія якого долучена до справи.

Відповідно до умов укладеного договору позивач ( банк) надав відповідачеві ( позичальнику) кредит на суму 6 862,09 грн. на строк 12 місяців з 16.02.2008 року по 16.02.2009 року включно на придбання товару за умови сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1.0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 168,12 грн та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1099,8 грн. в обмін на зобовязання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам „Розстрочка ( Стандарт) строки.

Погашення заборгованості повинно здійснюватись щомісячно в період з 10 по 15 число кожного місяця шляхом надання позичальником банку грошових коштів у сумі 778,34 грн. У випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку неустойку у визначеному договором розмірі та порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання ).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з наданим ПАТ КБ „ПриватБанк розрахунку за договором, станом на 27.11.2015 року відповідач має заборгованість: за кредитом на суму 57 237,05 грн., яка складається з наступного: 6 752,09 грн заборгованість за кредитом; 460,31 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 017,44 грн заборгованість по комісії за користування кредитом; 44 805,45 грн пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф ( фіксована частина); 2 701,76 грн штраф ( процентна складова). З цього ж розрахунку видно, що погашення заборгованості за отриманим кредитом, сплати процентів та комісії, а також сплати штрафних санкцій позичальником не здійснювались взагалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою по захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За правилом ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Враховуючи визначені змістом кредитного договору строки виконання зобовязання ( з 10 по 15 число кожного місяця) та зміст розрахунку заборгованості, початок перебігу позовної давності почався щонайпізніше з 17.02.2009 року і до предявлення позову не переривався.

Позовна заява до суду подана 01.02.2016 року, що підтверджується штемпелем на конверті.

Таким чином, згідно ч. 1 ст. 266 ЦК України, відповідно до якого зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги ( зокрема стягнення неустойки). Позивач звернувся до суду з позовом після спливу встановлених законом строків позовної давності.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п.7 ч. 11 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 15,60, 213-215,218 ЦПК України, ч.1 ст. 256, 257, ч.2 ст. 258, ч.1 ст. 261, ч.1 ст.264, ч.1 ст. 266, ч.4 ст. 267, ч.1ст. 509, ст. 525, 526, ч.1 ст. 610, ч.1 ст. 611, ч.1 ст. 1054 ЦК України, п. 7 ч.11 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів суд-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ПАТ КБ « ПриватБанк» в задоволенні позову.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3