У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на рішення апеляційного суду Полтавської області від 22 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк», банк) звернулось до суду з позовом, в якому просилозвернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 21 грудня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОгирЛ.А., а саме на нерухоме майно - нежитлову будівлю (приватний клуб), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 928,4 кв.м, та належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21 грудня 2007 року № 22.45-10/07-СК, кредитним договором від 21 грудня 2007 року № 22.47-10/07-СК, кредитним договором від 31 березня 2008 року № 22.71-10/08-СК, на загальну суму 35 064 515,87 грн. Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки для задоволення грошових вимог ПАТ «ВТБ БАНК» шляхом проведення прилюдних торгів. Встановити початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціні на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Позов мотивовано тим, що 21 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк», та ОСОБА_9 було укладено договір наступної іпотеки у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_10 за кредитними договорами від 21 грудня 2007 року № 22.45-10/07-СК, від 21 грудня 2007 року № 22.47-10/07-СК та від 31 березня 2008 року № 22.71-10/08-СК, укладеними в рамках генеральної угоди від 21 грудня 2007 року № 10. Предметом іпотеки за вказаним договором іпотеки є нежитлова будівля (приватний клуб), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 928,4 кв.м, яка належить на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_9

Позивач посилався на те, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічний позовом ОСОБА_9, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_6 до ПАТ «ВТБ Банк» про визнання договору іпотеки недійсним, було встановлено, що на даний час співвласниками предмета іпотеки є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитних договорів, утворилась заборгованість у розмірі 35 064 515,87 грн, у зв'язку з чим, позивач, посилаючись на ст. 23 Закону України «Про іпотеку», просив позов задовольнити.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2015 року позов задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором наступної іпотеки від 21 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А., а саме: нерухоме майно - нежитлова будівля (приватний клуб), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 928,4 кв. м, та належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21 грудня 2007 року № 22.45-10/07-СК, кредитним договором від 21 грудня 2007 року № 22.47-10/07-СК, кредитним договором від 31 березня 2008 року № 22.71-10/08-СК в загальній сумі 35 064 515,87 грн.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки для задоволення грошових вимог ПАТ «ВТБ Банк» шляхом проведення прилюдних торгів.

Встановлено початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціні на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 жовтня 2015 рокурішення районного суду скасовано з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

ПАТ «ВТБ Банк», не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив того, що позичальник ОСОБА_10 порушив умови кредитних договорів, допустив заборгованість, що згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_5 не є співвласником предмета іпотеки, оскільки відчужив свою частину нежитлової будівлі ОСОБА_12 на підставі договору дарування від 23 березня 2015 року. Крім того, ОСОБА_6 також є неналежним відповідачем, оскільки на підставі договору дарування від 19 серпня 2011 року відчужила свою частину ОСОБА_9, якого рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 29 березня 2011 року визнано недієздатним. При цьому, апеляційний суд дійшов висновку про нікчемність договору наступної іпотеки, оскільки він був вчинений недієздатною особою.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21 грудня 2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_9 був укладений договір наступної іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А., в рахунок забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_10 (змінив прізвище на ОСОБА_10) за Генеральною угодою № 10 та кредитним договором від 21 грудня 2007 року № 22.45-10/07-СК, кредитним договором від 21 грудня 2007року № 22.47-10/07-СК, кредитним договором від 31 березня 2008 року № 22.71- 10/08-СК, укладених на підставі цієї угоди.

Відповідно до умов Генеральної угоди № 10 ОСОБА_10 був наданий кредитний ліміт на строк користування до 20 грудня 2017 року з загальним розміром позичкової заборгованості за наданими в рамках даної угоди кредитами не більше 1 200 000 доларів США.

За умовами договору іпотеки, в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме нежитлова будівля (приватний клуб), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 928,4 кв.м, яка належить на праві власності ОСОБА_9

Первісний іпотекодержатель - Полтавське ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» 20 грудня 2007 року надав згоду на повторне обтяження іпотекою вказаного нерухомого майна.

Позивач свої зобов'язання за кредитними договорами укладеними в рамках Генеральної угоди щодо надання позичальнику кредиту виконав, надавши кредитні кошти у повному розмірі, проте позичальник, в свою чергу, належним чином погашення кредиту та нарахованих відсотків не здійснював, в результаті чого виникла заборгованість.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ПАТ «ВТБ БАНК» до ОСОБА_9 про звернення стягнення на заставлене майно та за зустрічним позовом ОСОБА_9, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_6, до ПАТ «ВТБ БАНК» про визнання недійсним договору іпотеки, було встановлено, що наданий час співвласниками спірної нежитлової будівлі є ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що підтверджується інформацією Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 26590941.

Так, ухвалюючи оскаржуване рішення, апеляційний суд послався на те, що рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 29 березня 2011 року ОСОБА_9 було визнано недієздатним та призначено опікуном ОСОБА_6, тому договір іпотеки є нікчемним, оскільки вчинено недієздатною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені (ч. 1 ст. 225 ЦК України).

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Так, з рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 29 березня 2011 року вбачається, що згідно з висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 16 листопада 2010 року № 905, ОСОБА_9 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизотипового розладу з початком захворювання у березні-квітні 2007 року. Даний психічний розлад істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в теперішній час.

Разом з тим, зазначений висновок експертизи не встановлює факт неможливості ОСОБА_9 керувати своїми діями під час вчинення договору іпотеки від 21 грудня 2007 року, оскільки експертиза проводилась на підставі історій хвороб ОСОБА_9 від 22 грудня 2009 року № 5370 та 04 січня 2010 року № 13, тобто складених значно пізніше дати укладення договору іпотеки від 21 грудня 2007 року.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення районного суду в апеляційному порядку та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, у порушення ст. 303 ЦПК України, ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не надав оцінки тій обставині, що судово-психіатрична експертиза проведена не в межах даної цивільної справи, не за правилами ст. 143 ЦПК України, тому не може вважатися висновком експерта в розумінні ст. ст. 66, 144 ЦПК України, а є лише письмовим доказом, який підлягає оцінці згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України.

Враховуючи, що апеляційний суд при ухваленні оскаржуваного рішення не встановив фактичних обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, не перевірив відповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та правильність застосування норм матеріального права, судове рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 22 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук
судді В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська