Справа № 192/955/16-ц
Провадження № 2/192/144/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" квітня 2016 р.СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого - судді Омелюх В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Савчукової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що йому згідно договору купівлі-продажу на праві приватної власності належить житловий будинок №4 по вулиці Кірова в с.Широке Солонянського району Дніпропетровської області, в якому з 08 червня 2012 року зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
З моменту реєстрації в зазначеному вище жилому приміщенні відповідачі без поважних причин в ньому не проживали і не проживають, як не роблять і жодних спроб проживати у спірному будинку, а їх реєстрація в цьому приміщенні порушує його права як власника на користування та розпорядження належним йому нерухомим майном у вигляді житлового будинку.
З посиланням на ст.ст.71,72 ЖК України вважає, що оскільки відповідачі без поважної причини більше 6 місяців не проживають у вказаному житловому будинку, то вони мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а тому він змушений звернутися до суду з позовом про визнання відповідачів таким, що втратили право на користування жилим приміщенням в належному йому на праві власності житловому будинку.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, та прохав їх задовольнити. Пояснив, що зареєстрував відповідачів в своєму житловому будинку на певний час на прохання своєї дружини як сторонніх осіб, які не відносяться до членів його сімї. В той же час, в належному йому на праві власності житловому будинку відповідачі ніколи не проживали і не проживають, але реєстрацію свого місця проживання добровільно не припиняють, хоча він звертався до них з такою пропозицією. Реєстрація місця проживання відповідачів у належному йому на праві власності житловому будинку перешкоджає йому оформити субсидію на комунальні послуги, так як при цьому вимагається довідка про склад осіб, які проживають у житловому будинку та доходи, а він надати ці відомості не може, так як останні після проведення реєстрації місця проживання взагалі не зявляються.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток відповідно до ч.4 ст.75 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання - село Широке вулиця Кірова,4 Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.23,24,37,38,51,62-65), звідки повернулися без вручення з відміткою «за відмовою адресата від одержання та адресат не проживає», що відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України є належним повідомленням сторони у справі про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, як не подали і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують, у звязку з чим суд за згодою позивача відповідно до положень ст.224 ЦПК України ухвалив розглядати справу у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження по наявним у справі доказах.
Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.52,61), в судове засідання не з'явилися. Згідно письмової заяви прохали проводити розгляд справи у відсутність представника третьої особи (а.с.40,41,42).
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що позивача ОСОБА_1 знає більше десяти років, коли він став зі своєю дружиною проживати у селі Широке у власному будинку по сусідству на паралельній вулиці. Їй відомо зі слів позивача, що він на прохання своєї дружини зареєстрував у своєму будинку жінку її племінника з сином. Ні до реєстрації місця проживання, ні після цього в житловому будинку позивача відповідачі жодного дня не проживали і ніхто їх не бачив, про що за її участю було складено акт обстеження помешкання ОСОБА_1
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні дала аналогічні покази.
Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
В силу ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, а відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що передбачено і положеннями ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, а обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
В судовому засіданні встановлено, що позивачеві ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок №4 з надвірними спорудами по вулиці Кірова в селі Широке Солонянського району Дніпропетровської області, що вбачається з договору купівлі-продажу від 25 квітня 1995 року, який було нотаріально посвідчено державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за реєстровим № 1245, при цьому на документі про право особистої власності Солонянським бюро технічної інвентаризації 22 травня 1995 року зазначено реєстровий надпис про те, що житловий будинок №4 з надвірними спорудами по вулиці Кірова в селі Широке Солонянського району Дніпропетровської області в цілому зареєстровано за ОСОБА_1 в реєстровій книзі №2 за реєстровим №138 (а.с.7-8), що також підтверджується і технічним паспортом на житловий будинок від 12 березня 2012 року(а.с.9-13).
Згідно наявної у справі копії книги прописки, завіреної виконкомом Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.14) місце проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, 08 червня 2012 року зареєстроване ІНФОРМАЦІЯ_3, що також підтверджується і відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в (у) Дніпропетровській області (а.с.23,24,37,38).
Відповідно до виданих виконкомом Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області довідок №71 та №72 від 26 січня 2015 року (а.с.15,16) ОСОБА_1 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 має такий склад сім?ї: сторонні особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, які зареєстровані за вказаною адресою, але фактично не проживають з 2012 року.
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов позивача ОСОБА_1 по вулиці Кірова,4 в с.Широке Солонянського району Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року, проведеного за участю депутата Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області ОСОБА_7 та допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані у даному житловому будинку, але на момент проведення обстежень в даному будинку не проживають (а.с.17).
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадках, зазначених у пунктах 1-7 ч.3 цієї статті.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.
Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що з дня реєстрації місця проживання 08 червня 2012 року, тобто більше шести місяців, відповідачі, які не є членами сімї позивача, без поважних причин відсутні за місцем своєї реєстрації в житловому будинку №4 по вул. Кірова в с.Широке Солонянського району Дніпропетровської області, який належить на праві приватної власності позивачеві ОСОБА_1, не зявляються в ньому, не проживають в ньому та не користуються ним більше шести місяців, при цьому не несуть ніяких витрат по утриманню даного будинку, в тому числі по оплаті комунальних послуг. Позивач, який відноситься до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, у звязку з реєстрацією відповідачів в належному йому на праві приватної власності житловому будинку не може скористатися оформлення передбачених законом пільг та субсидій по оплаті комунальних послуг.
З огляду на вище наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачі без поважних причин в жилому будинку позивача не проживають більше шести місяців і з червня 2012 року не роблять спроб повернутися проживати у ньому, внаслідок чого відповідно до вимог ст.ст.71,72 ЖК України у судовому порядку підлягають визнанню такими, що втратили право на користування жилим приміщенням в житловому будинку №41 по вул. Кірова в с. Широке Солонянського району Дніпропетровської області, оскільки позивач як власник будинку має право розпоряджатися, користуватися та володіти ним на власний розсуд.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.316-321, 386, 391 ЦК України, ст.ст.71,72,150, 156 Житлового кодексу України, ст.10, 11, 57, 60, 88,212-215, 224-228 ЦПК України, суд
ОСОБА_8 Андрійовича до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у належному на праві приватної власності ОСОБА_1 житловому будинку №4 по вул.Кірова в селі Широке Солонянського району Дніпропетровської області
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі по 275 (двісті сімдесят пять)
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачами в загальному порядку, встановленому ЦПК України, а строк на апеляційне оскарження починає відраховувати з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: суддя