Справа №473/1801/16-ц 10.08.2016 10.08.2016 10.08.2016
Провадження №22-ц/784/1861/16
Справа № 473/1801/16-ц Головуючий в 1 інстанції Висоцька Г.А.
Провадження № 22ц/784/1861/16 Доповідач - Маляренко І.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: Маляренко І.Б.

Суддів: Лівінського І.В., Темнікової В.І.

За участю секретаря: Горенко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 липня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади с. Григорівка в особі Григорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 03.01.2009 року помер його батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 10.0 га, розташованої на території Григорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області і переданої для ведення селянського фермерського господарства, та 1/3 частини земельної ділянки того ж розміру і за тією ж адресою.

Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_2 не залишив.

При зверненні до нотаріальної контори було встановлено, що на земельні ділянки відсутні оригінали правовстановлюючих документів, і позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 липня 2016 року визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 10.0 га, розташовану на території Григорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, передану для ведення селянського фермерського господарства згідно з Державним актом на право приватної власності на землю від 11.03.1998 року № 442, в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_2 Мар'яна Ярославовича, який помер 03 січня 2009 року;

визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 10.0 га, розташованої на території Григорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, переданої для ведення селянського фермерського господарства згідно з Державним актом на право приватної власності на землю від 07.08.1998 року № 445, в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_2 Мар'яна Ярославовича, який помер 03 січня 2009 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 липня 2016 року як такого, що не відповідає вимогам закону, і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної

давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4, який помер 03.01.2009 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді, зокрема, земельної ділянки площею 10.0 га, розташованої на території Григорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, переданої для ведення селянського фермерського господарства згідно з Державним актом на право приватної власності на землю від 11.03.1998 року № 442, та на 1/3 частку земельної ділянки площею 10.0 га, розташованої на території Григорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, переданої для ведення селянського фермерського господарства згідно з Державним актом на право приватної власності на землю від 07.08.1998 року № 445.

Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_4 не залишив, єдиним спадкоємцем після його смерті є позивач, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку.

У видачі Свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи достатньо доказів належності земельних ділянок спадкодавцеві ОСОБА_4

Проте погодитись з такими висновками суду не можна, виходячи з такого.

Згідно зі ст.ст. 1218,1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Звернувшись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_5 послалася на те, що рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи через неповне з'ясування ним обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначила, що Державний акт на право приватної власності на землю від 11.03.1998 року, виданий на ім'я ОСОБА_4, не є втраченим, оскільки останній за життя продав земельну ділянку їй на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.03.2001 року. Пізніше нею було отримано Державний акт на право приватної власності на землю на своє ім'я АЖ № 865098 від 12.06.2009 року.

На обґрунтування зазначеного надала суду для огляду оригінали договору купівлі продажу земельної ділянки від 19.03.2001 року, згідно з яким ОСОБА_4 продав ОСОБА_1 земельну ділянку площею 10.0 га, що знаходиться на території Григорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області і належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІУ-МК №046746; Державного акту на право приватної власності на землю АЖ № 865098 від 12.06.2009 року на ім'я ОСОБА_1, а також довідку Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області від 03.08.2016 року № М-160/0-292/6-16, згідно з якою спірну земельну ділянку зареєстровано за нею на підставі договору купівлі-продажу.

Дійсно, як вбачається із матеріалів справи, зокрема, копії Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 11.03.1998 року ОСОБА_4 Мар'яну Ярославовичу, він має серію ІУ-МК і № 046746, а зазначений позивачем і судом № 442 це номер, за яким Державний акт було зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю.

Крім того, згідно із матеріалами цивільної справи № 2-414/98, що надійшла з Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, рішенням даного суду від 30 вересня 1998 року задоволено заяву ОСОБА_4, йому скорочено шестирічний строк для продажу земельної ділянки, яка знаходиться в його особистому користуванні і знаходиться на території с. Григорівка Вознесенського району Миколаївської області.

Тоді на обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_4 надавалась суду копія Державного акту на право приватної власності на землю від 11.03.1998 року ІУ-МК № 046746 і пояснення щодо того, що він бажає продати належну йому земельну ділянку, але володіє нею менш ніж 6 років, а тому просить скоротити даний строк.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним розташуванням, з визначеними щодо неї правами (ст. 1 Закону України "Про оцінку землі"). Отже, необхідною умовою спадкування земельної ділянки є наявність прав щодо неї. Земельна ділянка, щодо якої у спадкодавця не було прав на час відкриття спадщини, до спадкоємців переходити не може.

Суд першої інстанції зазначеного до уваги не взяв і безпідставно визнав за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 10.0 га, розташовану на території Григорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, передану для ведення селянського фермерського господарства згідно з Державним актом на право приватної власності на землю від 11.03.1998 року № 442, в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_2 Мар'яна Ярославовича, який помер 03 січня 2009 року.

Що стосується рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання за ним права власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 10.0 га, розташованої на території Григорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, переданої для ведення селянського фермерського господарства згідно з Державним актом на право приватної власності на землю від 07.08.1998 року № 445, в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_2 Мар'яна Ярославовича, який помер 03 січня 2009 року, то в цій частині воно не оскаржувалось, тому перевірці і оцінці на предмет відповідності вимогам діючого законодавства не підлягає.

В силу вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає сплачений нею судовий збір у сумі 1833.33 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303,307,309,316 ЦПК України,

колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 липня 2016 року скасувати в частині визнання за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права власності на земельну ділянку площею 10.0 га, розташовану на території Григорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, передану для ведення селянського фермерського господарства згідно з Державним актом на право приватної власності на землю від 11.03.1998 року № 442, в порядку спадкування за законом після смерті його батька - ОСОБА_2 Мар'яна Ярославовича, який помер 03 січня 2009 року і в задоволенні цієї частини заявлених позовних вимог - відмовити; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1833 (тисяча вісімсот тридцять три) гривні 33 копійки;

в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, але протягом 20 днів може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: