Справа № 204/7645/15-ц
Провадження № 2/204/410/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист прав споживачів та визнання недійсними договорів,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив визнати недійсним Кредитний договір № 0301/0808/71-160 від 14 серпня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1; визнати недійсним Іпотечний договір № 0301/0808/71-160/71 від 14.08.2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4; визнати недійсним Договір поруки № 0301/0808/71-160-Р-1 від 14.08.2008 року, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_3 і Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк»; визнати недійсним Договір поруки № 0301/0808/71-160-Р-2 від 14.08.2008 року, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_2 і Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк». В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 14 серпня 2008 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» був укладений Кредитний договір № 0301/0808/71-160, відповідно до умов якого ОСОБА_5 зобов'язався надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 84900,00 доларів США, на строк по 13 серпня 2028 року включно, та на умовах, передбачених у цьому Договорі, а Позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим Договором. Банком при укладенні вищезазначених правочинів порушено вимоги діючого законодавства та безпосередньо права позивача, як позичальника та споживача, порушення є численними, значними, та такими, що значно порушують його права. В оскаржуваному договорі кредитування немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, як і не містять умови цього договору щодо його строковості, платності, зворотності тощо, врахування того, яку саме суму кредиту дійсно позивач отримав і яку повинен повернути банку. Жодного доказу щодо наявності будь-якого письмового повідомлення банком позивача про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту згідно до вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до укладення кредитної угоди. Немає жодного доказу на підтвердження того, що позивач був ознайомлений з положеннями кредитної угоди до моменту укладання та отримав інформацію згідно вимог вищевказаних нормативних актів сторонами. Крім того, пунктом 3.11 оспорюваного договору передбачена сплата комісії банку за перевірку документів для видачі кредиту суму розмірі 1 % від розміру кредиту. Таким чином, у договорі передбачені несправедливі умови для споживача у формі комісії за перевірку документів, яка суперечить вимогам законодавства та правилам споживчого кредитування. Крім того, відсутність умов про детального розпису загальної вартості кредиту позбавило права споживача скористатися правом відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту. На забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору № 0301/0808/71-160 від 14 серпня 2008 року було укладено Договір іпотеки № 0301/0808/71-160/71 від 14.08.2008 року. Між ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» на забезпечення виконання Кредитного договору № 0301/0808/71-160 було укладено Договори поруки № 0301/0808/71-160-Р-1 від 14.08.2008 року та № 0301/0808/71-160-Р-2 від 14.08.2008 року.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі. Крім того, надав суду додаткові пояснення, в яких доповнив свої пояснення щодо неправомірності дій Банку при укладанні оспорюваного ним кредитного договору.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання також не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, раніше надали суду заяви, в яких визнали в повному обсязі позовні вимоги позивача та просили справу розглянути без їхньої участі.

При цьому, вищевказані заяви - ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а також додаткові письмові пояснення ОСОБА_1, були доставлені на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська кур'єрською службою «Меркурій» одним пакетом 26 лютого 2016 року і відправником даного пакету значиться - «П.Б.», про що в.о. старшого секретаря Макарчук А.В., секретар суду ОСОБА_6 та старший судовий розпорядник суду ОСОБА_7 склали відповідний акт.

Представник Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» ОСОБА_8 в судове не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі та зазначив, що відповідно до постанови Правління НБУ від 06 липня 2015 року № 437 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 06 липня 2015 року № 127 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_8 строком на 1 рік з 06 липня 2015 року до 05 липня 2016 року включно.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам.

У судовому засіданні було встановлено, що 14 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 0301/0808/71-160, відповідно до умов якого останній отримав кредит в іноземній валюті в розмірі 84900 доларів США в порядку та на умовах, визначених Договором, з кінцевим терміном повернення не пізніше 13.08.2028 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12,5 % річних (а.с.7-11). Кредит надавався для придбання квартири АДРЕСА_1 (п.1.4. вказаного договору).

Банк свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі надавши позивачу кредитні кошти, які той отримав та використав в своїх цілях на придбання квартири АДРЕСА_1, що не заперечувалося позивачем.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань перед Банком за Кредитним договором № 0301/0808/71-160 від 14.08.2008 року були укладені наступні договори:

-14 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір № 0301/0808/71-160-Z-1, відповідно до умов якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 3122 (а.с.12-15).

-14 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки № 0301/0808/71-160-Р-1, відповідно до умов якого Поручитель зобовязалася відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його боргових зобовязань перед Кредитором за Кредитним договором № 0301/0808/71-160 від 14.08.2008 року, в повному обсязі таких зобовязань (а.с.16).

-14 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки № 0301/0808/71-160-Р-2, відповідно до умов якого Поручитель зобовязалася відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його боргових зобовязань перед Кредитором за Кредитним договором № 0301/0808/71-160 від 14.08.2008 року, в повному обсязі таких зобовязань (а.с.17).

Позивач вважає, що Банком при укладенні вищезазначених правочинів порушено вимоги діючого законодавства та безпосередньо права позивача, як позичальника та споживача, порушення є численними, значними, та такими, що значно порушують його права.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання сторонами вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, вивчивши матеріали справи, суд вважає необґрунтованими та неспроможними твердження позивача з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, у відповідності до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Банком при укладенні кредитного договору дотриманні всі вимоги, встановлені чинним законодавством України. Підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору є підписи представника банку та безпосередньо ОСОБА_1 на кредитному договорі.

Позивачем не доведено, що при укладенні договору він не був повідомлений про всі істотні умови Кредитування Банком та діяв під впливом помилки, про що ним зазначено в наданих додаткових поясненнях.

Крім того, на протязі тривалого часу він сплачував всі передбачені договором платежі, що ним не оспорювалося та свідчить про те, що він був знайомий з усіма умовами цих договорів і добровільно погодився їх виконувати, у звязку з чим сплачував передбачені суми коштів.

Подальші послідовні та узгоджені дії ОСОБА_1, який отримав кредит ще у серпні 2008 року, а до суду звернулася лише в листопаді 2015 року, свідчать про визнання ним кредитного договору, як такого, що відповідає вимогам закону та його волевиявленню.

Таким чином, твердження позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки на момент укладення договору між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, в тому числі, валюта виконання грошового зобов'язання.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому, Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій ОСОБА_5 Банку України.

Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління НБУ № 275 від 17.01.2001 року, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу ОСОБА_5 Банку України банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями.

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету КМУ є наявність у банку ліцензії та дозволу на здійснення валютних операцій, отриманих у встановленому порядку.

Як вбачається з спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - датою первинної реєстрації Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», є 31.10.1991 року.

Позивачем не доведений суду належними та допустимими доказами той факт, що на момент отримання ним кредиту в іноземній валюті ОСОБА_5 не мав банківської ліцензії та дозволу на право здійснювати валютні банківські операції, виданих ОСОБА_5 Банком України.

А отже, умови кредитного договору не суперечать чинному законодавству, і підстави для визнання його недійсним відсутні.

Крім того, відповідно до ст. 36 Закону України «Про ОСОБА_5 України», офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється ОСОБА_5 Банком України.

Валютні курси, як зазначено у ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються ОСОБА_5 Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління ОСОБА_5 Банку України від 12 листопада 2003 року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Що ж стосується посилання позивача (в наданих ним додаткових поясненнях) на підвищення курсу іноземної валюти з моменту укладення договору, суд зазначає, що незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена, а укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику, а тому доводи позивача щодо несправедливості умов кредитного договору та завищення Банком відповідальності боржника є безпідставними.

Оскільки відсутні обставини для визнання недійсним Кредитного договору, судом також не вбачається підстав й для визнання недійсними договору іпотеки та договорів поруки.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 99 Конституції України, ст. ст. 3, 15, 16, 203, 215-217, 236, 524, 527, 548, 627, 638, 1046, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про банки і банківську діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженим Постановою Правління ОСОБА_5 банку України від 17 липня 2001 року № 275, ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист прав споживачів та визнання недійсними договорів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова