Справа №173/2413/15-ц
Провадження №2/173/143/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, законний представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1,законний представник ОСОБА_2О з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування до відповідача ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4В , в якій просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 травня 2010 року на ім'я ОСОБА_3, реєстровий номер 1541 та визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/3 частину квартири № 7 в будинку № 1 по першому Садовому провулку в сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_5, померлої 02.02.2009 року, посилаючись на наступне: 02.02.2009 року померла ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, останнє місце проживання якої було сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області перший АДРЕСА_1.

На день смерті ОСОБА_5, залишилось спадкове майно квартира, розташована за адресою: сел. Дніпровське перший АДРЕСА_2, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на житло.

У померлої було троє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_6 помер 04.10.2002 року.

Після смерті ОСОБА_5, двоє спадкоємців за законом ОСОБА_3, та ОСОБА_7, подали до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. При цьому вони не повідомили нотаріуса про наявність ще одного спадкоємця ОСОБА_6.

У померлого ОСОБА_6, є син позивач по справі ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати ОСОБА_1, - ОСОБА_8, померла 21.09.2014 року. Однак ще раніше вона була позбавлена батьківських прав за рішенням суду. Розпорядженням Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 26.10.2012 року № р-436 ОСОБА_2, було призначено опікуном малолітньої особи.

15.12.2015 року від імені ОСОБА_1, його опікуном ОСОБА_2, було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкування за право представлення) після смерті ОСОБА_5

В той же день від нотаріуса було отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв'язку з тим, що 19 травня 2010 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1541 видано додаткове свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку квартири № 7 в буд. 1 по першому Садовому провулку в сел. Дніпровське на ім'я сина померлої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно постанови нотаріуса, ? частина спадкового майна залишається відкритою для доньки померлої ОСОБА_7, яка також померла 28 червня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть.

В зв'язку з вищенаведеним, нотаріус не може внести зміни до виданого раніше свідоцтва на ім'я ОСОБА_3, та видати ОСОБА_1, свідоцтво про право на спадщину. ОСОБА_1, було рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання по суті, що й стало причиною звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що ОСОБА_1, є спадкоємцем за правом представлення свого батька ОСОБА_6, після смерті ОСОБА_5, відповідно до ст. 1266 ЦК України та бажає прийняти спадщину, а згідно ст. 1268 ЦК спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття, незалежно від її прийняття. На момент відкриття спадщини ОСОБА_1, був малолітнім і тому не мав змоги та не повинен був звертатись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Тому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину видане на ім'я ОСОБА_3, так як порушенні права малолітньої особи на спадкування.

Законний представник позивача підтримала позовні вимоги, пояснивши, що в 2012 році померла ОСОБА_7 і вона тоді зверталась до нотаріуса з питання прийняття спадщини ОСОБА_9, але нотаріус пояснила їй, що ОСОБА_1, не є спадкоємцем першої черги після її смерті. Згодом вона дізналась, що ОСОБА_1, є спадкоємцем після смерті бабусі ОСОБА_5, і вона знову звернулась знову до нотаріуса заявою про прийняття спадщини від імені свого підопічного, але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Представник відповідача ОСОБА_10, проти задоволення позовних вимог заперечувала при цьому пояснила, що вона була дружиною померлого ОСОБА_6, з яким перебувала в зареєстрованому шлюбі до дня його смерті. Про те, що в її чоловіка є син ОСОБА_1, ні вона ні її довіритель не знали. Їй відомо, що ОСОБА_6М,. деякий час проживав із матір'ю ОСОБА_1, але остання вела асоціальний спосіб життя і тому з впевненістю сказати, що ОСОБА_1, є сином її чоловіка ніхто не може. Крім того її довіритель не розуміє як можна було встановити батьківство без проведення експертизи та ексгумації трупа. Вона також не розуміє як можна було визнати батьківство вже після смерті самого ОСОБА_6М,. який за життя ОСОБА_1О,. своїм сином не визнавав. В даний час оспорити встановлення батьківства її чоловіка відносно ОСОБА_1О,. вона не має можливості так як пройшли всі строки. В неї також є син від ОСОБА_6М,. але вони спадщину не оформляли так як на той час в них були інші турботи.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_11, проти задоволення позовних вимог заперечував, при цьому пояснив, що нормами закону не покладено на спадкоємців обов'язку сповіщати про наявність всіх спадкоємців. Про те, що позивач має право на спадкування повинні були сповістити нотаріуса його законні представники. Крім того досить великі сумніви викликають обставини встановлення батьківства, так як свідоцтво про визнання батьківства з'являється лише після смерті ОСОБА_6, і не відомо на яких підставах воно було видане. ОСОБА_3М,. як спадкоємець правомірно звернувся із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину, тому підстав визнавати його недійсним немає. Якщо позивач є дійсно спадкоємцем першої черги то у свідоцтво про право на спадщину можливо внести зміни, а не визнавати його недійним.

Вислухавши осіб, що брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали цивільної справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами.

Судом встановлено, що 02.02.2009 року померла ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, останнє місце проживання якої було сел.. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області перший АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

На день смерті ОСОБА_5, залишилось спадкове майно квартира, розташована за адресою: сел. Дніпровське перший АДРЕСА_2, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на житло.

У померлої було троє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_6 помер 04.10.2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті ОСОБА_5, двоє спадкоємців за законом ОСОБА_3, та ОСОБА_7, подали до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. При цьому вони не повідомили нотаріуса про наявність ще одного спадкоємця ОСОБА_6.

У померлого ОСОБА_6, є син позивач по справі ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати ОСОБА_1, - ОСОБА_8, померла 21.09.2014 року. Однак ще раніше вона була позбавлена батьківських прав за рішенням суду. Розпорядженням Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 26.10.2012 року № р-436 ОСОБА_2, було призначено опікуном малолітньої особи, що підтверджується копією розпорядження.

Відповідно до ч. 1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка б належала за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином відповідно до ч. 1 ст.1266 ЦК України позивач ОСОБА_1, є спадкоємцем за правом представлення після смерті ОСОБА_5, так як на час її смерті батько позивача ОСОБА_6, вже помер .

Посилання представників відповідача на те, що факт батьківства ОСОБА_6, відносно ОСОБА_1, є дуже суперечливим суд вважає безпідставним, так як згідно свідоцтва про встановлення батьківства від 24.03.2003 року встановлено, що ОСОБА_6 визнаний батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Будь-яких доказів на спростування цього факту представниками відповідачів не надано. А їх сумніви щодо можливого батьківства ОСОБА_6. відносно ОСОБА_1, є лише припущеннями на яких рішення суду ґрунтуватись не може.

Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня , недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - чертвертою ст. 1273 цього кодексу.

Так як на день смерті ОСОБА_5, позивач ОСОБА_1, був малолітнім то він вважається таким, що прийняв спадщину, так як відмови від спадщини до нотаріальної контори за згодою свого опікуна не подавав. Тому строки звернення із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину відносно нього не обмежуються.

15.12.2015 року від імені ОСОБА_1, його опікуном ОСОБА_2, було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкування за правом представлення) після смерті ОСОБА_5

В той же день від нотаріуса було отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв'язку з тим, що 19 травня 2010 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1541 видано додаткове свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку квартири № 7 в буд. № 1 по першому Садовому провулку в сел. Дніпровське на ім'я сина померлої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно постанови нотаріуса, ? частина спадкового майна залишається відкритою для доньки померлої ОСОБА_7, яка також померла 28 червня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть.

В зв'язку з вищенаведеним, нотаріус не може внести зміни до виданого раніше свідоцтва на ім'я ОСОБА_3, та видати ОСОБА_1, свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину.

Проте такі зміни нотаріус з власної ініціативи до вже виданого свідоцтва про право на спадщину на ім'я відповідача, внести не може, так як на час звернення позивача з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, один із спадкоємців, з числа тих, що подали заяву про прийняття спадщини, а саме ОСОБА_7, померла.

Відповідно до ч.1 ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Так як при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 травня 2010 року на ім'я ОСОБА_3, реєстровий номер № 1541 не було враховане право ще одного спадкоємця, який на той час був малолітнім та міг сам реалізувати своє право на прийняття спадщини, і свідоцтво про право на спадщину видане без врахування частки у спадковому майні, яке припадає на позивача ОСОБА_1О,. суд вважає за можливе визнати його недійсним. Тому позовні вимоги в цій частині, на думку суду, підлягають задоволенню.

Позивні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 права власності на 1/3 частину квартири № 7 в будинку № 1 по першому Садовому провулку в сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_5, померлої 02.02.2009 року на думку суду задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до норм ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», Інструкції про вчинення нотаріальних дій, оформлення спадкових прав відноситься до компетенції нотаріуса.

Визнавши недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане на ім'я ОСОБА_3М,. суд таким чином захистив права позивача, як спадкоємця після смерті ОСОБА_5

Крім того визнання свідоцтва про право на спадщину недійсними за підставами, наведеними в рішенні суду має наслідком видачу нотаріусом нового свідоцтва про право на спадщину.

Тому і позивач і відповідач мають право реалізувати своє право на отримання спадщини шляхом звернення до нотаріуса та отримання свідоцтва про право на спадщину

Крім того згідно постанови державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 15.12.2015 року вбачається, що було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що нотаріус не має можливості внести зміни до вже виданого свідоцтва про право на спадщину іншому спадкоємцю. Але не позивачу не відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно чи з інших підстав, які перешкоджають видати таке свідоцтво.

Тому позовні вимоги про визнання права власності на 1/3 частину спадкового майна за позивачем суд вважає передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

При поданні позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору також підлягають відшкодуванню частково, та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування судових витрат 250 грн.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги позовом ОСОБА_1, законний представник ОСОБА_2 за позовом до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 травня 2010 року, видане на ім'я ОСОБА_3, реєстровий номер № 1541

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 250 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така скарга не подавалась. У випадку подання апеляційної скарги, рішення суду набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо рішення не було скасоване або змінене.

Суддя Петрюк Т.М.