Справа №557/1680/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року смт. Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі :

головуючого судді Пацка Д.В.

при секретарі Довгалець Н.М.

за участю

представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позивач посилається на те, що 15 лютого 2008 року ним було придбано у власність на підставі договору купілі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Гощанського районного нотаріального округу Рівненської області квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Виконкому Гощанської селищної ради Гощанського району Рівненської області № 82 від 31.05.2012 юридичну адресу належної на праві приватної власності квартири АДРЕСА_2 перейменовано на № 8 б по вул.Радянській в смт.Гоща.

Відповідачам - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 належать 8/100 частини жилого будинку № 8 по вул. Радянській в смт.Гоща. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було здійснено самочинну добудову навісу впритул до вікна належного йому житла, що створило перешкоди у використанні майна, належного на праві приватної власності, та призвело до його пошкодження, а саме: - пошкодження стін (тріщини), а також грибок стін; - пошкодження стелі (тріщини); - фасадна стіна квартири закрита прибудовою на половину, а друга половина затікає (відсутній водовідвід від стіни); - фундамент стіни та підвал затікають внаслідок злив та опадів; - покрівля самочинної прибудови кріпиться до несучої стіни будинку. Дані пошкодження було зафіксовано в Акті від 10 листопада 2010 року. В звязку з тим, що ніякої домовленості з відповідачами в досудовому порядку не досягли, 20 грудня 2010 року ним було подано позов до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про усунення перешкод використання нерухомого майна.

13 червня 2014 року Рівненським районним судом Рівненської області було винесено рішення по справі та зобовязано ОСОБА_4 та ОСОБА_8 за власний рахунок знести самочинно збудований навіс. 01 вересня 2014 року згідно ухвали Апеляційного суду Рівненської області рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 13 червня 2014 року залишено без змін.

Крім того, проведеною судовою будівельно-технічною експертизою (висновок експерта № 40313М ФМ від 25.04.2014 р.) було встановлено, що прибудова до вікна його квартири, що по вул.Радянській в смт.Гоща Рівненської області (позначена на технічному паспорті як навіс «а5», яка була здійснена ОСОБА_6 та ОСОБА_4С.), не відповідає технічним нормам.

П. 1.4.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Затверджених Наказом № 76 Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005, зареєстрованих в Мінюсті України 25.08.2005 р. за № 927/11207 передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Згідно експертного висновку про вартість матеріальних збитків на відновлювальний ремонт пошкоджених стін та стелі (тріщини), а також пошкодження стіни грибком, пошкодження фасадної стіни будинку внаслідок самочинного будівництва навісу, матеріальні збитки на 29 грудня 2011 року становили 6 983,00 грн.

Згідно експертного висновку про вартість матеріальних збитків (доопрацювання на нову дату) вартість нанесених збитків на відновлювальний ремонт належної йому на праві власності нерухомості станом на 07 жовтня 2014 року становить 8804,00 грн. Згідно договору на проведення незалежної оцінки, укладеного між ним та ТзОВ «ОСК» за проведення незалежної оцінки матеріальних збитків, ним було оплачено кошти в сумі 400,00 грн.

Позивач посилається на п. 1 ст. 22, ч.1 ст. 1166, ст. 1167, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, вказує на те, що через неправомірні дії відповідачів він був змушений неодноразово звертатись до них, а потім і до суду для відновлення своїх порушених прав, витрачати додаткові кошти на відновлення стін квартири, крім того у нього двоє малолітніх дітей, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, грибок, що розповсюдився на стінах житла негативно впливає на здоров'я дітей, це все змінило звичний уклад життя та потребувало додаткових зусиль та затрат для його організації. Розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінює в розмірі 10 000.00 грн. Позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_6 на його користь 8804,00 грн. відшкодування матеріальної шкоди, вартість проведених експертних досліджень у сумі 400 грн. 00 коп. та 10 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

В запереченні проти позову відповідачі вважають позов надуманим і неправомірним, оскільки навіс було збудовано до придбання ними частини житлового будинку, ОСОБА_1 сам постійно створює незручності у користуванні частиною житлового будинку, висновок про відповідність матеріальних збитків фірми «ОСК» є надуманим та неправомірним. Підстав для стягнення матеріальної та моральної шкоди немає, в задоволенні позову просять відмовити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просить його задовольнити. Суду показала, що фактично з 2010 року в неї з чоловіком спір з ОСОБА_6 щодо знесення даного навісу, виникали конфлікти. Є рішення суду від 2014 року про усунення перешкод та яким зобовязано ОСОБА_6 знести даний навіс, однак відповідачі рішення суду не виконують, тому є підстави для задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просить його задовольнити. Суду показала, що є рішення суду від 2014 року, яке набрало законної сили про усунення перешкод та яким зобовязано ОСОБА_6 знести даний навіс, однак відповідачі рішення суду не виконують, тому є підстави для задоволення позову. Крім того, відповідачі не спростували суму завданого збитку, зазначено в позові, оскільки не оплатили вартість експертизи, інші докази на спростування доводів позивача суду не надали. Позов просить задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення позову, вважає його безпідставним та необґрунтованим, оскільки навіс він та ОСОБА_5 не будували, вони придбали дане приміщення, де з 1994 року був даний навіс. Коли реєстрували приміщення, БТІ написало самочинне будівництво. На даний час будівельним сміттям завалено вхід у підвальне приміщення. Позов вважає безпідставним, оскільки заподіяння шкоди не доведено.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення позову, вважає його безпідставним та необґрунтованим, оскільки сторона відповідача не довела заподіяння шкоди належними доказами, розмір шкоди також не доведено. В задоволенні позову вважає відмовити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що він в 1994 році працював в «Райагробуд» в кафе «Осінь». В 1994 році існував піднавіс над входом у підвальне приміщення кафе «Осінь», який пізніше викупили ОСОБА_6. Піднавіс був примкнутий до стіни будинку, з боків на металеві стовпчики.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідка, дослідивши письмові докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 на підставі договору купілі-продажу від 15 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Гощанського районного нотаріального округу Рівненської області. Рішенням Виконкому Гощанської селищної ради Гощанського району Рівненської області № 82 від 31.05.2012 юридичну адресу належної на праві приватної власності квартири АДРЕСА_2 перейменовано на № 8 б по вул.Радянській в смт.Гоща.

08.07.1996 року Гощанське районне кооперативно-державне будівельно-монтажне обєднання «Гощарайагробуд» та ОСОБА_4, ОСОБА_6 уклали договір купівлі-продажу в рівних долях 8/100 частини житлового будинку по вул. Радянській, 8 в смт. Гоща.

Відповідно до листа Гощанської РДА № Б-428-276 від 08.12.2010 на адресу ОСОБА_1, піднавіс будівлі, який належить ОСОБА_4, не нанесений на план технічного паспорта обєкта, відповідно до акту перевірки інспекції ДБК від 01.10.2010, піднавіс побудовано ОСОБА_4 самостійно (а.с.9).

Згідно акту від 10.11.2010, затверджений начальником ВУЖКГ, було проведено візуальне обстеження квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1, при візуальному обстеженні квартири виявлено пошкодження: - пошкодження стін (тріщини), а також грибок стін; - пошкодження стелі (тріщини); - фасадна стіна квартири закрита прибудовою на половину, а друга половина затікає (потрібно відводи води від стіни); - фундамент стіни та підвал затікають внаслідок злив та опадів; - покрівля самочинної прибудови кріпиться до несучої стіни будинку(а.с.10).

Згідно рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 13 червня 2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, задоволено, зобовязано ОСОБА_4 та ОСОБА_8 за власний рахунок знести самочинно збудований навіс, позначений в технічному паспорті як навіс «а5». 01 вересня 2014 року згідно ухвали Апеляційного суду Рівненської області рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 13 червня 2014 року залишено без змін.

Згідно висновку експерта № 40313М ФМ від 25.04.2014 р., встановлено, що прибудова до вікна квартири ОСОБА_1, що по вул.Радянській в смт.Гоща Рівненської області (позначена на технічному паспорті як навіс «а5», яка була здійснена ОСОБА_6 та ОСОБА_4С.), не відповідає технічним нормам (а.с.14-15).

П. 1.4.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Затверджених Наказом № 76 Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005, зареєстрованих в Мінюсті України 25.08.2005 р. за № 927/11207 передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Згідно експертного висновку про вартість матеріальних збитків на відновлювальний ремонт пошкоджених стін та стелі (тріщини), а також пошкодження стіни грибком, пошкодження фасадної стіни будинку внаслідок самочинного будівництва навісу, матеріальні збитки на 29 грудня 2011 року становили 6 983,00 грн. (а.с.16).

Згідно експертного висновку про вартість матеріальних збитків (доопрацювання на нову дату) вартість нанесених збитків на відновлювальний ремонт належної йому на праві власності нерухомості станом на 07 жовтня 2014 року становить 8804,00 грн. Згідно договору на проведення незалежної оцінки, укладеного між ним та ТзОВ «ОСК» за проведення незалежної оцінки матеріальних збитків, ним було оплачено кошти в сумі 400,00 грн. (а.с.17-19).

ОСОБА_1 має на утриманні 2 неповнолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтво про народження 1-ГЮ № 085647, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, - свідоцтво про народження І-ГЮ № 209376.

З пояснень представників позивача та представників відповідачів вбачається, що між сторонами існує спір, що підтвердили сторони в судовому засіданні.

При цьому при розгляді даного спору сторонам було запропоновано провести експертизу для зясування всіх питань. що мають значення для правильного вирішення справи. В судовому засіданні 19.11.2015 представником відповідача було заявлено клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, яке судом було задоволено. Однак відповідачами не було оплачено вартість експертизи, в звязку з чим матеріали повернуто без виконання ухвали.

У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнанні них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що сторони в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, могли б скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю їх між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню повністю, оскільки рішення Рівненського районного суду від 13.06.2014, яке набрало законної сили 01.09.2014, відповідачами не виконується тривалий час без поважних причин, чим створюються перешкоди у користуванні належною позивачу квартирою.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні.

Отже, суд вважає, що позивач не може відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України в повній мірі скористатись своїм правом володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в звязку з порушенням його права користування завдано матеріальної шкоди, яка полягає у частковому пошкодженні приміщення квартири.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пункт 4 частини другої статті 23 в редакції Закону № 3261-IV від 22.12.2005\

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд прийшов до висновку, що внаслідок неправомірної бездіяльності відповідачів, яка полягає у навмисному невиконанні рішення суду, яке набрало законної сили, позивачу та членам його сімї завдано майнову шкоду, яка полягає у псуванні (пошкодженні) приміщення кімнати квартири та підтверджується відповідним актом про пошкодження та висновками про вартість матеріальних збитків на відновлювальний ремонт. При цьому стороною відповідача не спростовано належними та допустимими доказами розмір заподіяної матеріальної шкоди.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача з приводу безпідставності позовних вимог, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено порушення прав позивача та обовязок відповідачів усунути перешкоди та знести за власний кошт піднавіс.

При цьому суд не приймає до уваги наданий стороною відповідача висновок спеціаліста від 15.04.2011, оскільки він проведений не в межах розгляду даної цивільної справи, та не є належним доказом по даній справі.

В частині відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині, враховуючи, що бездіяльність щодо усунення перешкод у користуванні частиною приміщенням квартири протягом тривалого часу, а також тривале невиконання рішення суду про зобовязання знести піднавіс вплинуло на здоровя дітей позивача, викликало його душевні страждання та страждання членів його сімї, з огляду на глибину та тривалість душевних страждань позивача, стан здоровя, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд погоджується з доводами позивача, що йому заподіяна моральна шкода, при визначенні розміру моральної шкоди суд вважає достатньою компенсацією відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн., заявленої позивачем.

Також відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі сплачена сума судового збору.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 22, 23, 319 ч.1, 1166, 1167 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1 9204 (девять тисяч двісті чотири) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а всього підлягає до стягнення солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 19 204 (девятнадцять тисяч двісті чотири) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі - сплачену суму судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Гощанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні при його проголошенні, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.В. Пацко

Повний текст рішення виготовлено 27.04.2016 року.