Справа № 282/448/16
Провадження № 2/282/184/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Вальчук В. В.

при секретарі судових засідань: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Любар цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення вартості транспортного засобу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач вказує, на те що 23 травня 2013 року він передав відповідачу в оренду транспортний засіб марки Купава, реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно договору оренди. Після передачі транспортного засобу, відповідач орендної плати не сплачував, а транспортного засобу не повернув.

ОСОБА_3 повідомляв про те, що ще у 2013 році поверне орендоване майно. Так, з висновку Оболонського РУ ГУМВС України від 05.09.2013 року вбачається, що ОСОБА_3, повідомив, що він дійсно брав у користування належний позивачу причіп «Купава» д.н.з. НОМЕР_2, але не може його повернути так як перебуває в м. Одеса та одразу після приїзду поверне причіп власнику.

Однак після цього транспортний засіб повернутий не був, а місце його знаходження позивачу не відоме, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

22 червня 2016 року від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про зміну позовних вимог, відповідно до якої ОСОБА_4 змінює позовні вимоги та викладає прохальну частину позову у наступній формі:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 36820,00 грн. вартості транспортного засобу марки «Купава» , типу причіп, реєстраційний №АА0696ХХ, шасі Y3H4879, 2002 року випуску.

Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Вимоги позовної заяви щодо зобовязання відповідача повернути ОСОБА_2 транспортний засіб марки «Купава» типу причіп, реєстраційний №АА0696ХХ просить залишити без розгляду.

В судовому засіданні представники позивача змінені позовні вимоги свого довірителя підтримали в повному обємі та просили їх задовольнити, оскільки орендованого майна у відповідача не має, просили стягнути його вартість. Також зазначили, що дані вимоги заявлені з інших підстав ніж ті, що були заявлені раніше і це не є переглядом рішення апеляційної інстанції. Щодо звернення в органи міліції з приводу крадіжки купави то не можуть пояснити, чому ОСОБА_2 не звернувся в той же день до правоохоронних органів.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 зміненні позовні вимоги не визнав, вважаючи, що позивачу було відмовлено в позові на підставі ухвали апеляційного суду Житомирської області від 25.02.2016 року. Суду пояснив, що між позивачем та відповідачем дійсно був укладений договір оренди, який є нікчемним, і в ньому стоїть підпис відповідача. Також зазначив, що ОСОБА_3 дійсно взяв у ОСОБА_2 зазначений в позові причіп (Купаву), який з його слів викрали в ту ж ніч коли він його отримав. Доказів про крадіжку та звернення до правоохоронних органів ОСОБА_3 суду не зміг надати за їх відсутністю. Зі змістом ухвали апеляційного суду від 25.02.2016 року знайомий. Вважає, що відповідач повернув вартість Купави по борговій розписці, яку написав позивачу. ОСОБА_6 ДІМ Оболонського РУ ст. лейтенанта міліції ОСОБА_7 та чергового, який відмовив у прийняті заяви ОСОБА_3 про крадіжку транспортного засобу останній не оскаржував. Вважає, що особа, яка взяла у своє користування річ чи майно повинна його повернути чи відшкодувати його вартість. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом було розяснено сторонам їх право на звернення до суду з клопотанням про проведення експертизи для визначення вартості транспортного засобу Купава 81321, 2002 року випуску, однак сторони не скористались цим правом та вважали, що слід оцінювати вказаний транспортний засіб по інформаційно-консультативній довідці №2340/16 від 23.02.2016 року.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового засідання суд приходить до слідуючого.

23 травня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір оренди, відповідно до якого ОСОБА_2 передав в оренду ОСОБА_3 транспортний засіб автомобільний торговий причіп типу Купава реєстраційний номер НОМЕР_2 терміном на один рік, тобто до 23.05.2014 року (а.с. 7-9).

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вказує, що власником транспортного засобу Купава реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_2 (а.с. 11).

Інформаційно консультативна довідка №2340 від 23.02.2016 року вказує, що середньо-ринкова вартість колісного транспорту Купава 81321, 2002 року випуску складає 36820,00 грн. (а.с. 21).

Із висновку В.о. начальника Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 05.09.2013 року судом встановлено, що ОСОБА_2 звертався в правоохоронні органи з приводу повернення йому ОСОБА_3 транспортного засобу Купава реєстраційний номер НОМЕР_2, однак останній не повернув вказане майно (а.с.13).

Рішенням Любарського районного суду від 19.01.2016 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу (а.с.15-16).

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області №282/1285/15 від 25.02.2016 року рішення Любарського районного суду від 19.01.2016 року було скасовано в частині стягнення збитків та відмовлено в задоволені позову. В частині судових витрат рішення суду було змінено та зменшено розмір судових витрат. В решті рішення суду було залишено без змін. Вищезазначеною ухвалою договір оренди від 23.05.2013 року відповідно до якого ОСОБА_2 передав в оренду ОСОБА_3 транспортний засіб автомобільний торговий причіп типу Купава реєстраційний номер НОМЕР_2 терміном на один рік, тобто до 23.05.2014 року визнано нікчемним, а також зазначено, що відмова у задоволенні позову не позбавляє права позивача захистити свої права у судовому порядку у інший спосіб (а.с.17-20).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

В п.10 Постанови пленуму ВСУ від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину.

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України , висновок Верховного суду України щодо застосування норм права, викладений у Постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником транспортного засобу Купава реєстраційний номер НОМЕР_2 і згідно договору оренди (нікчемного договору) передав його у користування відповідачу, який до цього часу не повернув його власнику. Також встановлено, що вказаний транспортний засіб у відповідача відсутній і його місцезнаходження сторонам не відоме, а відтак суд вважає, що згідно ч.1 ст.216 ЦК України змінені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, то з відповідача підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 216, 1212, 1213 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 212-215, 294, 360-7 ЦПК України, п.10 Постанови пленуму ВСУ від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд -

В И Р І Ш И В :

Змінені позовні вимоги задовільнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_3 жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 вартість транспортного засобу у розмірі 36820,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_3 жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 понесені судові витрати у розмірі 551 гривень 20 копійок.

Повний текст судового рішення виготовлено 08 вересня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_8