Провадження № 4с/522/107/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«13» липня 2016 року

Приморський районний суд місті ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді Погрібного С.О.,

за секретаря судового засідання Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, за участі заінтересованої особи Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК»,

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого держаного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, відповідно до уточненої скарги просить суд визнати дії субєкта оскарження неправомірними, зобовязати старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 закінчити виконавче провадження №47012045 у звязку з фактичним виконанням рішення суду по цивільній справі №522/9208/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги скарги наступним.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.04.2014 року задоволено позов ПАТ «МАРФІН БАНК» до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» заборгованість за кредитним договором №441/F від 23.05.2008 року в розмірі 322 573,49 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України, станом на 25.03.2013 року, складає 2 578 329,91 гривень, 151671,73 гривень та судовий збір в розмірі 1720 гривень. 05.01.2015 року Приморський районним судом м. Одеси видано виконавчий лист по цій цивільній справі, а ухвалою суду від 15.04.2015 року вирішено питання про розясненні цього рішення суду щодо валюти, в якій необхідно здійснити погашення заборгованості. При цьому, 23 квітня 2015 року, за допомогою факсограми, яка була надіслана державним виконавцем Дараган В.О. за адресою місця роботи скаржника, ОСОБА_2 стало відомо про наявність відкритого виконавчого провадження щодо нього, заявником також отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.03.2015 року та виклик державного виконавця від 21.04.2015 року. Представник заявника ОСОБА_5, діючи в інтересах останнього, з метою зясування всіх обставин виконавчого провадження, ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження 27.04.2015 року. В результаті усної бесіди з державним виконавцем, представнику стало відомо щодо наявності виконавчого провадження відносно заявника та про суми стягнення. Ознайомившись з матеріалами справи, представник зазначив, що державний виконавець Дараган В.О. порушила права заявника, оскільки він не був поінформований щодо відкритого виконавчого провадження. Державний виконавець запевнила, що в разі відсутності доказів отримання ОСОБА_2 постанови про відкриття виконавчого провадження рішення виконується заявником в добровільному порядку та надала представнику заявника реквізити для сплати заборгованості. Постанова про стягнення виконавчого збору на той момент не знаходилась у матеріалах справи. Того ж дня ОСОБА_2 погасив заборгованість за кредитним договором №441/F від 23.05.2008 року в повному обсязі, що підтверджується фіскальним чеком, копію якого 30.04.2015 року заявник направив державному виконавцю разом із заявою про закриття виконавчого провадження. Втім, 20.05.2015 року заявник повторно отримав виклик державного виконавця, оскільки державний виконавець не перерахував грошові кошти, які були спрямовані на погашення суми заборгованості на користь ПАТ «МАРФІН БАНК», а утримала з цієї суми суму виконавчого збору.

Заявник вважає протизаконними дії державного виконавця Дараган В.О. щодо утримання з суми основного боргу грошових коштів та спрямування їх на стягнення виконавчого збору. При цьому звертає увагу на те, що він не був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, не отримував постанову про стягнення виконавчого збору. Матеріали виконавчого провадження не містять доказів виконання державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо інформування учасників виконавчого провадження, що призвело до порушення прав заявника.

Постановою Одеського апеляційного суду адміністративного суду від 16.09.2015 р. по справі №523/7515/15-а визнана протиправною та скасована постанова Першого Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ВП №47012045 від 22.04.2015 р.

22 вересня 2015 року повторно подано на адресу державного виконавця Дараган В.О. заяву щодо закриття виконавчого провадження.

В судове засідання зявилась старший державний виконавець Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, заперечувала проти задоволення скарги ОСОБА_2, вважала її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі. В судовому засіданні субєктом оскарження надано суду засвідчену копію постанови від 22.10.2015 року про закінчення виконавчого провадження.

Представник заявника в судовому засіданні наполягала на задоволенні скарги незважаючи на наявність постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, вважаючи дії державного виконавця неправомірними та порушення субєктом оскарження надання строку на добровільне виконання боржником рішення суду, що вбачається з винесення постанови про стягнення виконавчого збору на шостий день з моменту отримання останнім копії постанови про відкриття виконавчого провадження, коли право на добровільне рішення суду у боржника є протягом семи днів.

До участі у справі в якості заінтересованої особи залучено Публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК», яке є стягувачем у виконавчому провадженні, в якому ОСОБА_2 є боржником. В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників по справі, дослідивши скаргу, матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

До Приморського районного суду м. Одеси 22.05.2015 року звернувся ОСОБА_2 зі скаргою на дії старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, просив визнати неправомірними дії субєкта оскарження; зобовязати державного виконавця закінчити виконавче провадження №47012045 у звязку з фактичним виконанням рішення суду по цивільній справі №522/9208/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування неправомірних дій субєкта оскарження заявник посилається на те, що ним несвоєчасно отримано копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.03.2015 року, яку йому надіслано лише 15.04.2015 року, з чим погоджується державний виконавець у своїх письмових поясненнях. Крім того, ОСОБА_2 вказує на недотримання державним виконавцем строків, передбачених постановою про відкриття виконавчого провадження, щодо добровільного виконання вимоги виконавчого документу в семиденний строк з дня винесення постанови, оскільки про цю постанову заявнику стало відомо лише 23.04.2015 року і з цього моменту у нього виникло право на добровільне виконання рішення суду. Натомість, субєкт оскарження, не маючи достатніх підстав, 22.04.2015 року постановила стягнути з боржника ОСОБА_2 виконавчий збір у розмірі 273 172,21 гривень.

Заявник, бажаючи виконати рішення суду в добровільному порядку, 27.04.2015 року сплатив заборгованість в повному обсязі в сумі 2 431 422,14 гривень, що підтверджується квитанцією ПАТ КБ «ПриватБанк» від 27.04.2015 року №0.0.379079146.1.

30.04.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції із заявою про закінчення виконавчого провадження №47012045 та зняття арешту з майна, втім, листом начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6 повідомлено заявника про неможливість закриття виконавчого провадження у звязку з розподіленням державним виконавцем грошової суми, сплаченої ОСОБА_2, в порядку ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження» та залишенням боргу в розмірі 273214,93 гривень.

ОСОБА_2, не погоджуючись з постановою державного виконавця про стягнення суми виконавчого збору, звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору. Постановою цього суду від 16.06.2015 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі, визнано протиправною та скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 22.04.2015року, ухвалену старшим державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеської міського управління юстиції ОСОБА_3 при виконанні нею виконавчого провадження № 47012045. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2015 року апеляційну скаргу Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції задоволено частково, постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 16 червня 2015 року скасовано, прийнято по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про скасування постанови задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про стягнення з боржника виконавчого збору за виконавчим провадженням №47012045 від 22 квітня 2015 року.

Таким чином, зазначені суди під час розгляду вказаного адміністративного позову дали оцінку діям субєкта оскарження з приводу стягнення з боржника суми виконавчого збору, з огляду на що, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

Після скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 22.04.2015 року, скаржник 22.09.2015 року повторно звернувся до старшого державного виконавця із заявою про закриття виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2015 року скаргу ОСОБА_2 задоволено, дії старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 визнано неправомірними, зобовязано субєкта оскарження закінчити виконавче провадження №47012045 у звязку з фактичним виконанням рішення суду по справі №522/9208/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №441/F від 23.05.2008 р. в розмірі 322573,49 дол. США (триста двадцять дві тисячі пятсот сімдесят три долари США та 49 центів), що згідно з офіційним курсом НБУ, станом на 25.03.2013 р. складало 2578329,91 грн. (два мільйони пятсот сімдесят вісім тисяч триста двадцять девять гривень 91 копійка) та 151671,73 грн. ( сто пятдесят одна тисяча шістсот сімдесят одна гривня та 73 копійки); судовий збір у сумі 1720 (одна тисяча сімсот двадцять гривень). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07.04.2016 року апеляційну скаргу начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_7 задоволено частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Справу в порядку авторозподілу передано на розгляд новому складу суду під головуванням судді С.О. Погрібного.

Під час розгляду справи, в судовому засіданні 13.07.2016 року, державним виконавцем суду надано копію постанови від 22.10.2015 року про закінчення виконавчого провадження №47012045.

Отже, заявник на момент звернення до суду оскаржував дії державного виконавця, повязані з тим, що субєкт оскарження не ухвалив постанову про закінчення виконавчого провадження. Втім, на час розгляду скарги, старшим державним виконавцем Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 таку постанову прийнято, виконавче провадження завершено, правові підстави для задоволення скарги, які існували на момент звернення з такою скаргою, на цей час відсутні.

Враховуючи, що державним виконавцем самостійно вжито усі належні заходи щодо вирішення питання про закінчення виконавчого провадження, правова мета цієї скарги досягнута в інший позасудовий спосіб.

Зі скаржника виконавчий збір, пов'язаний з виконанням зазначеного судового рішення, не стягнуто та нині не належить стягувати, що свідчить про те, що ця особа повною мірою скористалася своїм правом на добровільне виконання судового рішення поза процедурами примусового виконання.

Додатково суд має врахувати, що з моменту набрання рішенням суду про стягнення у скаржника виник певний обовязок, що не був пов'язаний зі зверненням стягувача до виконавчої служби з приводу примусового його виконання, чого ним добровільно вчинено не було.

Порушивши самостійно обовязок з виконання належного та законного рішення суду скаржник позбавляється права посилатися на те, що йому було невідомо про відповідні претензії банку (стягувача).

Згідно з п. 8 ч. 1, ч. 3 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За правилом ч. 3 ст. 387 якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 на момент її розгляду у звязку з вирішенням спору у позасудовий спосіб.

Керуючись ст.ст. 383,387 ЦПК України, СУД

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ С.О. Погрібний