Справа №592/1693/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Бичков І. Г.
Номер провадження 22-ц/788/779/16 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Попруги С. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_4 просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_5, яка продовжує навчання в розмірі 15 % заробітку з усіх видів доходу щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_5 двадцятитрьохрічного віку - в залежності від того, яка з цих подій настане першою. Також, просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату навчання ОСОБА_5 у розмірі ? витрат навчання, згідно з договором про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_5 двадцятитрьохрічного віку - в залежності від того, яка з цих подій настане першою, а також стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати, пов'язані з подачею позову та судовими зборами.

Свої вимоги мотивує тим, що з 1993 року по 2000 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час дочка є повнолітньою і продовжує навчатись у Сумському національному аграрному університеті на юридичному факультеті за напрямком підготовки «Правознавство» ОКР «Бакалавр». Дочка навчається на денній формі навчання і не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, щороку необхідно сплачувати за навчання згідно з договором про надання освітніх послуг. Через скрутне матеріальне становище позивач не може самостійно оплачувати послуги за навчання дитини. Тому вона була змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.03.2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Пархомівка Краснокутського району Харківської області, на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 15% заробітку з усіх видів доходу щомісяця, починаючи з 17.02.2016 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на оплату навчання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/2 витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 року.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн.

Не погоджуючись частково з рішенням суду першої інстанції відповідач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального та матеріального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, скасувавши його в частині стягнення з нього на користь позивача додаткових витрат на оплату навчання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 року.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що розгляд справи відбувся без його участі, оскільки ним була подана заява про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог. Проте суд задовольнив позов у повному обсязі, в супереч вимогам ст. 174 ЦПК України, відповідно до яких, якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи або інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки у постанові від 24.02.2016 року Верховний суду України дійшов висновку про те, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (участь батьків у додаткових витратах на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання).

В судому засідання відповідач доводи апеляційної скарги підтримав і просив задовольнити.

Позивач вважає, що оскільки відповідач позов визнав, рішення є законним і тому скаргу слід відхилити.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, але про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на оплату навчання ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 визнав позов, а також відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Проте з таким висновком місцевого суду не можна погодитись виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з 16.07.1993 року по 08.06.2000 рік ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8, 9).

Від шлюби сторони мають спільну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на день звернення до суду ОСОБА_4 із даною позовною заявою досягла повноліття (а.с. 10).

Згідно з довідкою № 1 від 23.04.2015 року, виданою Сумським національним аграрним університетом Міністерства освіти і науки України, ОСОБА_5 з 01.09.2014 року навчається на юридичному факультеті у даному вищому навчальному закладі за напрямком підготовки «Правознавство» ОКР «Бакалавр» (а.с. 16).

Оскаржуваним рішенням стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 15% заробітку з усіх видів доходу щомісяця, починаючи з 17.02.2016 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 року.

В цій частині рішення місцевого суду не оскаржується.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1 - 3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим ст. 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу.

Отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частинні стягнення додаткових витрат на дитину, яка продовжує навчання.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За наведених обставин, колегія суддів визнає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для скасування рішення в оскаржуваній частині з підстав порушення судом норм матеріального права при його ухваленні.

З викладених вище обставин рішення підлягає скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 додаткових витрат на оплату навчання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/2 витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 року, з ухваленням нового рішення про відмову у позові в цій частині.

Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, яка діє з 03.09.2015 року) за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, при поданні апеляційної скарги про часткове оскарження рішення суду першої інстанції, відповідачем було сплачено 1212,64 грн., тобто 110% ставки, що підлягала б сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»(у редакції, яка діє з 03.09.2015 року), від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Оскільки у розумінні СК України додаткові витрати та аліменти є різними видами стягнення матеріальної допомоги на утримання дитини, то позивач у даній цивільній справі у вимогах щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини яка продовжує навчання не звільнена від спати судового збору.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, а позивач в частині позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на дитину, що продовжує навчання, не звільнена від сплати судового збору, враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 1212,64 грн. сплаченого відповідачем судового збору за апеляційний перегляд оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 березня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 додаткових витрат на оплату навчання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/2 витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 року, скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_4 в цій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1212 гривень 64 копійки сплаченого судового збору за апеляційний перегляд оскаржуваного рішення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: