Номер провадження: 22-ц/785/3612/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі: Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» на додаткове рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 Ілліріона Вячеславовича, треті особи Орган опіки та піклування Біляївської районної ради Одеської області, Біляївський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про виселення та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що 15.11.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 був укладений договір про іпотечний кредит №2097-н.

В якості забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору 15.11.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 були укладені іпотечні договору, згідно до яких відповідачка передала позивачу в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку.

В звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок та земельну ділянку шляхом продажу, також просив суд надати право на отримання документів необхідних для продажу предметів іпотеки, виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 з житлового будинку, який знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Котовка, вул. Леніна, 27-А без надання іншого постійного житлового приміщення та зняти з реєстраційного обліку, а також позивач просив стягнути з відповідачки судовий збір.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14 липня 2015 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволений. В рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок та земельну ділянку. Надано право на отримання документів необхідних для продажу предметів іпотеки житлового будинку та земельної ділянки. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір.

Рішення суду сторонами не оскаржувалося.

23 листопада 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом при розгляді справи вимога банку про виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з іпотечного майна залишилася поза увагою суду та не зазначена ні в мотивувальній частині ні в резолютивній частині рішення суду.

Сторони в судове засідання не зявилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Додатковим рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12 лютого 2016 року доповнено рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки наступним абзацом: «В задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки щодо виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з предмета іпотеки, а саме з житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Котовка, вулиця Леніна 27-А без надання іншого постійного житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку у Біляївському РВ ГУДМС України в Одеській області відмовлено.»

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» подало апеляційну скаргу, в якої просить додаткове рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно зясовані обставини справи.

В судове засідання ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, представники Органу опіки та піклування Біляївської районної ради Одеської області та Біляївського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області не зявилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином (а.с. 210-211, 213).

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог частини другої ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про виселення та зняття з реєстраційного обліку, суд першої інстанції виходив з того, що в житловому будинку, який є предметом іпотеки, зареєстровані та проживають неповнолітні діти: ОСОБА_3, 21 липня 1999 оку народження, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, права та інтереси яких відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» охороняються і захищаються державою. За змістом цього закону неприпустимо обмеження прав та охоронюваних законом інтересів дітей.

Однак з таким висновком суду колегія судді не погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 15 листопада 2007 року був укладений договір про іпотечний кредит № 2097-н, згідно до умов якого позивач надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 758 000 грн., яка зобовязалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 14% в строк до 14 квітня 2024 року.

В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 15 листопада 2007 року був укладений іпотечний договір, відповідно до якого, відповідачка передала позивачу в іпотеку житловий будинок під №27-А, загальною площею 131,70 кв.м., в том числі житловою площею 57,70 кв.м., який розташований на земельній ділянці площею 0,092га за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Котовка, вул. Леніна.

Також, в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 15 листопада 2007 року був укладений іпотечний договір, відповідно до якого відповідачка передала позивачу в іпотеку земельну ділянку площею 0,092га, яка розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Котовка, вул. Леніна, 27-А.

В звязку з невиконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору у відповідачки виникла заборгованість, яка станом на 17.11.2014р. складала загальний розмір 2 293 106 грн. 29 коп.

На підставі вищевикладеного, ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14 липня 2015 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволений. В рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок та земельну ділянку. Надано право на отримання документів необхідних для продажу предметів іпотеки житлового будинку та земельної ділянки.

Позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про виселення та зняття з реєстраційного обліку судом розглянуті не були.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 7 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 ЗУ «Про іпотеку».

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК України після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя (кредитора) або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української PCP громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Тобто особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку із зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, кредит надавався на придбання земельної ділянки та розташованому на ній будинку, які були передані в іпотеку Банку. Тобто виселенню з предмету іпотеки підлягають усі особи, які у ньому проживають, без надання іншого житлового приміщення.

Що стосується позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, то дані вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Закон України від 11.12.2003 року № 1382 1У «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна або припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових та службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Зі змісту ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що підставою для зняття з реєстрації є рішення про виселення особи з житлового приміщення.

Таким чином рішення суду про виселення особи з житлового приміщення є підставою для зняття даної особи з реєстрації.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України додаткове рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з житлового будинку, який є предметом іпотеки.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.

Додаткове рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 лютого 2016 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, яка діє від свого імені та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 Ілларіона Вячеславовича про виселення та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 Ілларіона Вячеславовича з предмета іпотеки, а саме з житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Котовка, вулиця Леніна 27-А без надання іншого постійного житлового приміщення.

В інший частині в задоволені позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_6