провадження №2/756/1689/16
21 квітня 2016 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді Маринченко М.М.,
при секретарі Приголовкіну В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Оболонський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві про позбавлення відповідача права користування квартирою,
ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11 грудня 2014 року. У договорі купівлі-продажу передбачено, що продавець квартири разом з членами своєї родини повинен знатися з реєстраційного обліку у квартирі до 09 лютого 2015 року. Колишній власник квартири ОСОБА_3 знався з реєстрації, а відповідач, яка також зареєстрована в квартирі, таких дій не вчинила.
Таким чином у вказаній квартирі, крім позивача та її дітей, також зареєстрована відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач вказує, що будь-яких домовленостей з нею стосовно проживання у належній їй квартирі не існує. Відповідач не проживає у квартирі, не сплачує комунальних платежів, у зв'язку з чим тягар їх сплати несе позивач.
На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не являється власником або співвласником зазначеної квартири, договору найму між позивачем та відповідачем не укладалося, відповідач не має жодних законних підстав бути зареєстрованою в належній позивачу квартирі, позивач з урахуванням уточнень просила позбавити відповідача права користування квартирою АДРЕСА_1.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тиминюк М.В., за яким ОСОБА_3 продав зазначену квартиру ОСОБА_1 Право власності позивача на квартиру зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11 грудня 2014 року за №4207.
В п. 10 договору купівлі-продажу продавець стверджує, що квартира повністю звільнена ним та членами його родини, в тому числі від належних йому речей, та повний комплект ключів від квартири переданий покупцю для безперешкодного користування ним квартирою на день укладення та підписання цього договору, а також зобов'язується виписатися (знятися з реєстрації) з квартири разом із членами своєї родини у строк до 09 лютого 2015 року.
У вказаній квартирі згідно довідки форми №3 ЖБК «Оболонь-2» № 156 від 27 листопада 2015 року зареєстровані позивач ОСОБА_1, її сини ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також відповідач ОСОБА_2 (колишній мешканець, зареєстрована з 23.02.2001 року).
З карточки прописки вбачається, що ОСОБА_2, росіянка, місце народження м. Сарапул Удмуртської Республіки Російської Федерації, прописана за адресою АДРЕСА_1 за тимчасовою посвідкою НОМЕР_1, дійсною до 04.12.2004 року.
Зазначеною постановою також встановлено, що ОСОБА_2, громадянка Російської Федерації, змінила ім'я на «ОСОБА_2», що підтверджується наданою ксерокопією нотаріально завіреної копії свідоцтва про зміну імені НОМЕР_2, виданого управлінням ЗАГС Адміністрації м. Сарапул Удмуртської Республіки Російської Федерації від 14 квітня 2006 року. Крім того, під час розгляду зазначеної справи було надано ксерокопію нотаріально завіреної заяви ОСОБА_2 про дозвіл на зняття її з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1.
З пояснень представника позивача вбачається, що відповідач у спірній квартирі не проживає, її речей там немає, будь-яких домовленостей з нею стосовно проживання у належній позивачу квартирі не існує.
Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою, оскільки відповідач не є членом сім'ї позивача, будь-яких домовленостей з позивачем щодо проживання відповідача у квартирі не існує і позивач заперечує проти проживання відповідача у його квартирі, а також беручи до уваги те, що відповідач всупереч умов договору купівлі-продажу добровільно не виписалась з квартири.
Підстави для захисту прав позивача, як власника квартири, саме шляхом позбавлення відповідача права користування квартирою АДРЕСА_1 відсутні.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.
Керуючись ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на заочне рішення суду може бути подано позивачем та третьою особою до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко