Справа №431/2794/16-ц
Провадження №2/431/865/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого суддя Березка О.М.,

при секретарі Войтенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Старобільського районного суду Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди одного із батьків та дозволу на оформлення документів, -

В С ТА Н О В И В:

21.06.2016р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди одного із батьків та дозволу на оформлення документів, мотивуючи свої вимоги наступним: ІНФОРМАЦІЯ_4 у них з відповідачем народилась донька ОСОБА_3. Позивач має намір тимчасово виїхати за кордон України разом з дитиною для відпочинку та оздоровлення. Крім того, позивач ОСОБА_1 має намір виїзжати на територію підконтрольну Україні з дитиною, що потребує дозволу батька. Позивач ОСОБА_1 проживає на території проведення АТО, де тимчасово припинений доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства Юстиції України, тому позивач позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на вивезення дитини за кордон. Позивач ОСОБА_1 просила суд надати їй дозвіл на виїзд доньки ОСОБА_3 за кордон без дозволу батька ОСОБА_2 до досягнення дитиною повноліття та дозволити їй оформити документи для тимчасового виїзду або супроводу малолітньої ОСОБА_3 за межі України до досягнення нею повноліття.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, у позовній заяві просила суд провести розгляд даної справи без її участі.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився про час дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розглянути справу без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного:

Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.8) ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4, її батьками є: батько: ОСОБА_2, а матір'ю - ОСОБА_1, актовий запис № 256, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міського управління Юстиції у Луганській області.

На підставі п. 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16- річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно із п.п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру СБУ № 415ог від 12.06.2015 року, вимоги, встановлені правилами перетинання Державного кордону громадянами України, розповсюджуються і на порядок в»їзду на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16 річного віку.

Згідно п. 18 Правил оформлення та видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон, і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення затверджених постановою КМУ № 231 від 31 березня 1995 року, з змінами, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а тому на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 у письмовій заяві, наданій суду, визнав позовні вимоги, з метою повного захисту прав і інтересів малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

При постановленні цього рішення суд також враховує, що позивач ОСОБА_1 проживає на тимчасово окупованій території України та не має можливості отримати нотаріально завірений дозвіл на вивезення дитини.

Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Керуючись п. п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та в'їзду в Україну громадян України», ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», п. 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», ст. 313 ЦК України, ст.ст.11,10, ч. 4 ст. 174 , 209, 212, 214-215,224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька та надання дозволу на оформлення документів, необхідних для тимчасового виїзду за кордон України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття - задовольнити у повному обсязі.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на виїзд дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон України без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на оформлення документів, необхідних для тимчасового виїзду або супроводу малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України, без згоди батька - ОСОБА_2, до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Березка