АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 2-2785/11 Головуючий суддя І інстанції Горбунова Я. М.
Провадження № 22-ц/790/3051/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Малінської С.М.,

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря - Єрьоменко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,-

встановила:

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з дійсним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання їх повнолітньої дочки на період її навчання у розмірі ? частини всіх доходів щомісячно, починаючи з 06.09.2010 року.

В обґрунтування заявленого позову зазначила, що з відповідачем ОСОБА_4 перебувала у шлюбі, який був розірваний 25.01.1996 року. Від шлюбу мають дітей: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею. Матеріальну допомогу на утримання дітей позивач не надає.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені, вирішено стягувати зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.09.2010 року до припинення навчання дитини, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років, стягнено з відповідача у дохід держави державне мито у сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення не відповідає вимогам ст. 213, ст. 214 ЦПК України, просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задовольнити частково, стягнути зі ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до припинення навчання дитиною, але не більше ніж до 23 років.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на те, що судом першої інстанції проігноровано факт існування на його утриманні інших двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Також апелянт не погоджується із висновком суду про те, що відсутні підстави вважати, що відповідач не мав можливості утримувати свою дитину та сплачувати аліменти на час її навчання, оскільки суд не взяв до уваги наявні в матеріалах справи документи з Московського відділу державної виконавчої служби ХМКЮ, відповідно до яких на виконанні в Московському ВДВС знаходяться інші виконавчі листи про стягнення з нього аліментів, загальна сума заборгованості за якими складає 22 949, 28 грн., що, на його думку, свідчить про відсутність можливості утримувати ОСОБА_6 в розмірі ? частини всіх видів доходу.

Апелянт зазначає, що стосовно стягнення з нього аліментів не заперечує, але не згодний з визначенням суми стягнення на утримання ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини від доходу, оскільки на утриманні має ще двох неповнолітніх дітей.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1). чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2). чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3). які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач знаходилась у шлюбних відносинах з відповідачем, в період яких у них народилося двоє дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.4).

Дочка ОСОБА_6 знаходиться на утриманні позивача і проживає разом з нею.

Згідно довідки № 645 від 08.11.2010 року ОСОБА_6 навчалася на заочному факультеті Харківської національної академії міського господарства з 01.09.2010 року до 31.01.2013 року.

Також судом встановлено, що рішення Московського районного суду від 14.06.2011 року фактично виконано за виконавчим листом № 2-2785/11 від 02.08.2011 року про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утриманні дочки ОСОБА_9 аліментів на період навчання станом на 15.01.2015 року заборгованість відсутня, вимоги боржником виконані в повному обсязі, таким чином, суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що відповідач не мав можливості утримувати свою дитину та сплачувати аліменти на час навчання.

Крім того, відповідач надав суду докази того, що на час звернення позивача із позовом до суду у нього були інші діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією паспорта відповідача та свідоцтвом про народження дітей. Між тим, суду не надано ніяких доказів, які б підтверджували той факт, що зазначені діти знаходяться на утриманні відповідача, через що він не може сплачувати аліменти на період навчання іншої дитини. За таких обставин, суд вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню, і з відповідача належить стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх доходів щомісячно на період навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років.

Колегія суддів погоджується із обгрунтованістю таких висновків суду першої інстанції лише частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 199 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею 23 років, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги.

Згідно зі ст. 200 СК України розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Положеннями ст. 182 СК України встановлено, що суд при визначенні розміру аліментів враховує, у тому числі наявність у платника аліментів інших дітей.

Крім дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 має сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією паспорта відповідача та свідоцтвами про народження дітей. (а.с. 37-41).

Як вбачається з доданої до матеріалів справи довідки з місця проживання про склад сімї та прописку Комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниці № 41 від 09.12.2014 року, неповнолітня дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 і знаходиться на його утриманні. (а.с.145).

Однак, суд першої інстанції на зазначені вище норми законодавства уваги не звернув та під час ухвалення судового рішення не врахував ті обставини, що на час звернення до суду із позовом ОСОБА_3 мав на утриманні ще одну неповнолітню дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

За таких обставин, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, на підставі п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає, що ухвалене у справі рішення суду про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.09.2010 року до припинення навчання дитини, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років, необхідно змінити, зменшити розмір аліментів до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.09.2010 року до припинення навчання дитини, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ст. 309, ст. ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 14 березня 2016 року - змінити.

Стягувати зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.09.2010 року до припинення навчання дитини, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді :