Справа № 209/235/16-ц
Провадження № 2/209/486/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря Петропольської М.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: встановити факт родинних відносин між фізичними особами: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, що помер 09.03.2007 року, а саме визнати, що ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_3; визнати за позивачем - ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 09.03.2007 року на ? частину житлового будинку № 21/10, розташованого в Дніпропетровській області, місто Дніпродзержинськ, провулок 1-й Артема, буд.21/10, який розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., та складається із: А-1 житловий будинок, Б-1 - літня кухня, Д-1 вбиральня, № 1,3,5,6 огорожі, № 2 зливна яма, № 4 водопровід, № 7 колодязь, 1/10 частина, І тротуар.

На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 09.03.2007 року помер його батько - ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований в м. Дніпродзержинську, провулок 1-й Артема, буд. 21/10, який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_4, 20.12.2006 року за реєстром №7377. Крім нього іншою спадкоємицею за законом є відповідач по справі, дружина померлого - ОСОБА_2. У встановлений законом порядок, він звернувся до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3. Постановою завідуючої Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 12.12.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька ОСОБА_3 у зв'язку із неможливістю встановити факт родинних відносин між ним та його батьком, а саме відсутністю його свідоцтва про народження. Він, ОСОБА_1 народився 30.03.1974 року у м. Грозний, Чеченська Республіка Ічкерія. Його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Від дня його народження і до 1976 року він мешкав разом із батьками в м. Грозний. У 1976 році вони переїхали до м. Дніпродзержинська, де він і мешкає по сьогоднішній день. Однак під час їх переїзду до України його свідоцтво про народження було загублено, у зв'язку з чим документально підтвердити факт наявності родинних відносин між ним та його батьком він не зміг. Під час його звернення до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори останніми, у відповідності до вимог ст. 5 Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам, яка підписана 22.01.1993 року у м. Мінську було зроблено відповідний запит до відділу РАЦС м. Грозний щодо отримання копії актового запису про його народження. Однак станом на сьогоднішній день нотаріальною конторою не отримано жодної відповіді на вказаний запит, у зв'язку із чим він вимушений звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає.

Представник третьої особи Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 народився 30 березня 1974 року у місті Грозний Чеченської Республіки, що підтверджується копією паспорта ОСОБА_1 (а.с.5).

З доводів позовної заяви вбачається, що його батьками в свідоцтві про народження записані ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_4 реєстр. № 7377 на праві приватної власності належав житловий будинок, розташований в місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області по провулку 1-й Артема, за номером 21/10 (а.с.7).

13 березня 2007 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований в місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області по провулку 1-й Артема, за номером 21/10, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9).

09 березня 2007 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований в місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області по провулку 1-й Артема, за номером 21/10, яка належала спадкодавцю на права приватної власності (а.с.9).

07 травня 2007 року була заведена спадкова справа № 339/2007 після померлого, 09.03.2007 року ОСОБА_3 (а.с.59).

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 позивач звернувся до Другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 (а.с.64).

Крім того, судом встановлено, що окрім позивача до Другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_3 звернулась також ОСОБА_2 (а.с.63).

З матеріалів справи вбачається, що у звязку із відсутністю документів, які підтверджують факт родинних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, 12.12.2015 року державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_3, померлого 09 березня 2007 року, про що видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.14).

Згідно письмових пояснень представника Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, у звязку з відсутністю у громадянина ОСОБА_1 документу, що підтверджує факт родинних відносин із громадянином України ОСОБА_3, померлим 09.03.2007 року, нотаріальною установою з метою отримання актового запису про народження громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що народився у м.Грозний Чеченської Республіки Ічкерія, було надано запит: до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області; до управління РАЦС Чеченської Республіки (а.с.58).

Крім того, суд приймає до уваги додані до позовної заяви фотокартки із зображенням позивача з ОСОБА_3, а також той факт, що відповідач ОСОБА_2 письмово підтвердила, що померлий ОСОБА_3 був батьком позивача ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 2 п. 5 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Також пунктом 2 частини 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3, який помер 09 березня 2007 року, є батьком позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, а встановлення юридичного факту, що має юридичне значення необхідно позивачу для підтвердження родинних відносин та отримання спадщини, тому подана позовна заява в частині встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом,

Згідно з ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таким чином, у звязку з тим, що житловий будинок, розташований в місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області по провулку 1-й Артема, за номером 21/10, був придбаний ОСОБА_3 під час шлюбу з ОСОБА_2, ? частина будинку належить ОСОБА_2, а інша ? частина будинку є спадковим майном, тому підлягає спадкуванню в рівних частинах позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2

Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, оцінюючи усі докази, які надані позивачем, суд приходить до висновку, що позивач у встановлені законом строки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, проте не зміг здійснити своє право на спадкування права на житловий будинок за вказаних обставин.

Враховуючи наведене позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1223, 1261 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3, померлим 09 березня 2007 року та ОСОБА_1, а саме, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 09.03.2007 року на ? частину житлового будинку № 21/10, розташованого в Дніпропетровській області, місто Дніпродзержинськ, провулок 1-й Артема, який розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., та складається із: А-1 житловий будинок, Б-1 - літня кухня, Д-1 вбиральня, № 1,3,5,6 огорожі, № 2 зливна яма, № 4 водопровід, № 7 колодязь, 1/10 частина, І тротуар.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.О. Решетник