Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 313/245/16 Головуючий у 1 інстанції: Калабухова О.А.
Провадження № 22-ц/778/3614/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Савченко О.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до СТОВ «Дружба», в якому, посилаючись на те, що після смерті матері прийняли у спадщину земельну ділянку у рівних частках по ? кожна, яка перебуває в оренді у відповідача, просили стягнути з нього орендну плату за 2013р., яка не була сплачена їх матері за життя, з урахування індексу інфляції, а також пеню за порушення строків її виплати та 3 % річних.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто із СТОВ «Дружба» на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість з орендної плати за 2013 рік в сумі 4 984 грн., пеню в сумі 2 839,10 грн., інфляційні витрати в сумі 2 373 грн., 3% річних в сумі 175 грн., а всього 10 371,10 грн.

Стягнуто із СТОВ «Дружба» на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, СТОВ «Дружба» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність у зв»язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що матері позивачів ОСОБА_4 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 8,980 га, яка розташована на території Вербівської сільської ради Нижньосірогозького району, з цільовим призначенням

для ведення товарного сільскогосподарського виробництва.

У 2008р. ОСОБА_4 уклала договір оренди землі із СТОВ «Дружба», згідно з яким передала вказану земельну ділянкув користування відповідачу строком на 5 років.

З довідки відповідача на ім»я ОСОБА_4 вбачається, що у орендаря перед орендодавцем виникла заборгованість з орендної плати, яка станом на 30.12.2013р. становить 4 984 грн., яку відповідач зобов»язувався виплатити з лютого по липень 2014р. Але ані у вказаний період, ані в подальшому цю заборгованість орендодавцю не сплатив, чого не заперечував відповідач в ході розгляду справи.

09.10.2014р. ОСОБА_4 померла.

Позивачі, які є рідними доньками померлої ОСОБА_4, прийняли спадщину після її смерті, отримавши 09.10.2015р. свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку по ? частці кожна.

Звернувшись до суду з позовом до СТОВ «Дружба» просили стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену спадкодавцю орендну плату у сумі 4 984 грн., а також нарахували у відповідності до умов договору оренди пеню в сумі 2 839 грн., та у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України втрати від інфляції 2 373 грн. і 3 % річних у сумі 175 грн.

Задовольняючи вказаний позов повністю, суд першої інстанції вважав, що позивачі як спадкоємці померлого орендодавця, які прийняли у спадок орендовану земельну ділянку, мають право на отримання орендної плати, яка була нарахована спадкодавцю, а також у зв»язку з порушенням строків її виплати на пеню, яка, на думку суду, була розрахована правильно та коштів, передбачених ст.. 625 ЦК України як відповідальності за невиконання грошового зобов»язання.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що судом не звернуто уваги на ті обставини, що позивачі прийняли у спадщину лише земельну ділянки без будь-яких прав на грошові кошти, про що зазначено у свідоцтвах про право на спадщину. Тому вони не мають права як на стягнення орендної плати, так і на всі решта похідних від її невиплати грошових вимог.

Дослідивши вказані доводи та матеріали справи в їх межах, колегія вважає їх частково обґрунтованими, зважаючи на наступні обставини.

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, об»єктами спадкування є цивільні права і обов»язки спадкодавця, що можуть переходити у спадщину. Але в цій статті йдеться не про будь-які права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, а лише ті, існування яких не припиняється смертю певної фізичної особи.

У відповідності до вимог ст. 1230 ЦК України до спадкоємців переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов»язаннях. До спадкоємців переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв»язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних зобов»язань, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.

За змістом вказаної норми вбачається, що право на стягнення неустойки виникає у спадкоємців лише за умови, що вона була стягнута судом за життя спадкодавця.

Згідно з ч. 4 ст. 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов»язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За вимогами статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо

він не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов»язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов»язку.

З аналізу зазначених норм слідує, що спадкоємці успадковують з моменту відкриття спадщини лише ті права, які належали спадкодавцю за життя, а також зобов»язані проінформувати боржника спадкодавця, що вони прийняли спадщину, а відтак і права кредитора, і тому саме їм належить право вимагати заборгованість з орендної плати.

З матеріалів справи вбачається, що ще за життя ОСОБА_4 виникла заборгованість з орендної плати за 2013 рік в сумі 4 984 грн., яку нарахував їй відповідач, але не виплатив, що підтвердив письмово, та не заперечував представник відповідача в ході розгляду справи.

Отже, в такому разі спадкоємці успадкували ці кошти, як такі, що були належні спадкодавцю за життя, і тому можуть ставити питання про їх виплату. Тому суд в цій частині правильно стягнув ці кошти з відповідача на користь позивачів.

Що стосується пені за порушення строку виплати орендної плати, то колегією встановлено, що сама ОСОБА_4 не просила відповідача про сплату неустойки, передбаченої умовами договору оренди у випадку несвоєчасної виплати орендної плати, а також не зверталась з відповідним позовом до суду.

Строк дії договору оренди сплив ще за життя спадкодавця, тому договір оренди є припиненим з 01.01.2014р.

Зважаючи на ці обставини, у спадкоємців не виникло права на стягнення неустойки, яка не була стягнута судовим рішення на користь спадкодавця за прострочення орендної плати за 2013р., а в подальшому строк дії договору оренди припинився. Тому на час отримання спадщини спадкоємці вже не могли перебувати в орендних відносинах з відповідачем, а відтак не могли нараховувати пеню за умовами договору оренди, строк дії якого сплинув.

До того ж, спадкоємці не попередили СТОВ «Дружба» про отримання свідоцтв про право на спадщину, тому прострочення з боку відповідача щодо виплати їм належної їх матері орендної плати, не настало. А відтак, не мається підстав ані для застосування штрафних санкцій у вигляді пені, ані для настання відповідальності у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України.

Беручи до уваги все вищезазначене, колегія вважає апеляційну скаргу частково обґрунтованою, а тому у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в частині задоволення позову щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних із ухваленням нового рішення про відмову в позові в цій частині.

Зважаючи на зміну рішення у бік зменшення задоволених позовних вимог, підлягає зменшенню сума судового збору, яка стягується з відповідача на користь позивачів. Позов задоволено на суму 4 984 грн., тому судовий збір, який підлягає компенсації позивачам складає 49,84 грн., тобто по 24,92 грн. кожному позивачеві.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» задовольнити частково.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2016 року у цій справі скасувати в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в цій частині.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з СТОВ «Дружба» на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір у сумі 49,84 грн., по 24,92 грн. на кожну.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Савченко О.В.

ОСОБА_5