Справа № 345/18/16-ц
Провадження № 22-ц/779/575/2016
Головуючий у 1 інстанції Сухарник І.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Девляшевського В.А., Ясеновенко Л.В.,

секретар Яковин М.Я.,

з участю представників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Управління пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі про стягнення коштів за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі на рішення Калуського міськрайонного суду від 27 січня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

в січні 2016 року ОСОБА_4 звернулася з даним позовом, посилаючись на те, що постановою Калуського міськрайонного суду від 06.05.2011 визнано неправомірними дії УПФУ в м. Калуші та Калуському районі щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті їй пенсії та зобов'язано цей орган провести перерахунок та виплату призначеної пенсії як інваліду ІІ групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 09.10.2010 з урахуванням проведених виплат. Постановою Калуського міськрайонного суду від 12.06.2012, що набрала законної сили, визнано дії відповідача по невиконанню вищевказаної постанови суду від 06.05.2011 в частині здійснення перерахунку і виплати пенсії неправомірними, скасовано розпорядження УПФУ в м. Калуші та Калуському районі № 115057 від 10.01.2012. Листом від 03.12.2015 відповідач повідомив про неможливість виплати перерахованої суми заборгованості 258 027,92 грн у зв'язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України. Тому просила стягнути з відповідача кошти у сумі 386 292 грн, з яких: 258 027,92 грн - невиплаченої пенсії, 128 264,08 грн - індексу інфляції (ст. 625 ЦК України).

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 27 січня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі в користь ОСОБА_4 кошти в сумі 320 356,77 грн, з яких: 215 992,43 грн невиплаченої пенсії, 104 364,34 грн компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не врахував, що суму доплати 215 992,43 грн на виконання постанови суду нараховано 30.11.2015, а позов до суду подано 04.01.2016, тому періоду невиплати немає і вказану суму може бути виплачено тільки після фінансування цих видатків з Державного бюджету. Розрахунок належної ОСОБА_4 суми виплати за спірний період суди не здійснювали. Суд, змінивши спосіб виконання постанови із зобовязання виплатити пенсію на стягнення конкретної суми пенсії, не врахував відмінності між обраним судом у рішенні на підставі ст. 162 КАС України способом захисту порушеного права і способом виконання судового рішення, внаслідок чого змінив постанову суду по суті за відсутності на це процесуальних повноважень, на що вказувалось Верховним Судом України, зокрема в постановах від 11.11.2014, від 13.01.2015 та 17.02.2015, які є обовязковими для застосування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах. Згідно ст. 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного Бюджету України. Відповідно затверджених Державних бюджетів Пенсійному фонду, його управлінням були виділені дотації на виплату пенсій, надбавок, у розмірах, встановлених постановою КМУ від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Підставою для нарахування компенсаційних виплат у зв'язку з несвоєчасною виплатою нарахованих сум пенсії є вина органу, що призначає та виплачує пенсію, проте згідно правової позиції ВСУ від 26.05.2015 у справі № 21-199а15, за фактичної відсутності відповідного фінансового забезпечення чи фактичної відсутності коштів невиплата останніх не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, вина управління у цьому випадку відсутня. Безпідставними є посилання суду на ст. 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка не може поширюватися в частині відповідальності на виплачу пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також на положення ст. ст. 625, 1166, 1173 ЦК України у звязку з відсутністю сукупності всіх передбачених цими статтями умов такої відповідальності. Також позов, пред'явлений у зв'язку із неотриманням пенсії, подано з порушенням предметної підсудності таких справ, які підсудні адміністративним судам. Тому просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В засіданні апеляційного суду представник управління ПФУ апеляційну скаргу підтримав, представник ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Калуського міськрайонного суду від 06 травня 2011 року визнано дії УПФУ в м. Калуші та Калуському районі щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_4 пенсії неправомірними. Зобов'язано цей орган провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_4 пенсії як інваліду ІІ групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 09.10.2010 з урахуванням проведених виплат. Постановою Калуського міськрайонного суду від 12 червня 2012 року, що набрала законної сили, визнано дії відповідача по невиконанню вищевказаної постанови суду від 06 травня 2011 року в частині здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_4 неправомірними та скасовано розпорядження УПФУ в м. Калуші та Калуському районі № 115057 від 10.01.2012.

Листом № 9056/06 від 03.12.2015 управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі повідомило про неможливість виконання рішення суду в зв'язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України. Згідно розрахунку, наданого відповідачем, розмір недоплаченої пенсії склав 258 027,92 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що згідно ст. 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, несуть відповідальність згідно із законом. Відповідач без звернення до суду з приводу роз'яснення постанови Калуського міськрайонного суду від 06.05.2011 фактично обмежив права позивачки шляхом безпідставного зменшення розміру пенсії та її виплати із 01.01.2012. В суму коштів, в розмірі 258027,92 грн суд включив суму доплати перерахованої пенсії за рішенням Калуського міськрайонного суду від 28.04.2014 в розмірі 42 035,49 грн, що нарахована за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, тому суму невиплаченої пенсії суд визначив у розмірі 215 992,43 грн.

Посилаючись на норми ч. 3 ст. 61 ЦПК України щодо обставин, встановлених вказаними вище постановами адміністративних судів, які не підлягають доказуванню; ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. ст. 22, 1166 ЦК України, ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з УПФУ в м. Калуші та Калуському районі в користь ОСОБА_4 коштів у сумі 320 356,77 грн, з яких: 215 992,43 грн невиплаченої пенсії, 104 364,34 грн компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Проте погодитись із такими висновками суду не можна у звязку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

У справі, яка переглядається, спір виник у звязку з тривалим, на думку позивача, невиконанням постанов адміністративного суду про зобовязання управління ПФУ в м. Калуші та Калуському районі виплатити ОСОБА_4 державну пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 цього Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 цього Закону ОСОБА_4 як особі, віднесеній до категорії 1, яка є інвалідом II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції в обґрунтування свого висновку про задоволення позову посилався, зокрема на постанову Калуського міськрайонного суду від 12 червня 2012 року, якою визнано дії відповідача по невиконанню постанови цього ж суду від 06 травня 2011 року в частині здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_4 неправомірними та скасовано розпорядження УПФУ в м. Калуші та Калуському районі № 115057 від 10.01.2012, яким розмір її пенсії перераховано і призначено ОСОБА_4 пенсію в розмірі 2096,10 грн.

В основу розрахунків судом узято суми, перераховані у відповідності до вищевказаної постанови Калуського міськрайонного суду від 12 червня 2012 року.

Разом з цим, поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що пунктом 3 Перехідних положень Закону України від 22.12.2011 "Про Державний бюджет України на 2012 рік" (далі - Закон N 4282-VI), зокрема, встановлено, що у 2012 році норми і положення статей 20 - 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50 - 52, 54 Закону N 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2012 рік.

Аналогічна норма була введена пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України від 06.12.2012 "Про Державний бюджет України на 2013 рік", згідно якого, зокрема установлено, що у 2013 році норми і положення статей 20 - 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2013 рік.

Постановою Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2012 року, ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2014 року та Вищого адміністративного суду України від 9 липня 2015 року скасовано; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У своїй постанові Верховний Суд України, зокрема вказав на те, що вказана норма Закону N 4282-VI неконституційною не визнавалась та її дія у 2012 році не зупинялась. На виконання згаданої вище норми Закону N 4282-VI Кабінет Міністрів України 23 листопада 2011 року прийняв постанову N 1210, якою затвердив Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. 1 січня 2012 року зазначені нормативно-правові акти набрали чинності та з цієї дати пунктами 11 і 13 Порядку визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою. Тобто, починаючи з 1 січня 2012 року порядок виплати і розмір спірних пенсійних виплат встановлювались одночасно Законом N 796-XII, Законом N 4282-VI та Порядком, які по-різному врегульовували спірні питання. Водночас, за загальним правилом дії норм права у часі, оскільки Закон N 4282-VI був прийнятий пізніше Закону N 796-XII, а на виконання Закону N 4282-VI Кабінет Міністрів України затвердив Порядок, то саме положення Закону N 4282-VI та Порядку підлягають пріоритетному застосуванню до спірних відносин. У справі, яка розглядається, суди встановили, що оспорюваним розпорядженням ОСОБА_4 з 1 січня 2012 року здійснено перерахунок пенсії у зв'язку із набранням чинності Законом N 4282-VI та Порядком.

Невиплачену ОСОБА_4 суму пенсії 42 035,49 грн за 2014 рік стягнуто з управління ПФУ в м. Калуші та Калуському районі за рішенням Калуського міськрайонного суду від 13 листопада 2015 року з урахуванням рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2016 року.

У 2015 році норми і положення статей 50, 54 Закону N 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загально обов'язкового державного соціального страхування, згідно з Бюджетним кодексом України та пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 "Про Державний бюджет України на 2015 рік".

Крім того, оскільки спірні правовідносини виникли у звязку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України).

З огляду на викладене, суд не врахував наведених вище положень закону та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

За таких обставин, у звязку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 27 січня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4 до Управління пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі про стягнення коштів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання ним законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Девляшевський В.А.

ОСОБА_5