Справа № 415/1338/16-ц
Провадження № 2/415/715/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.16 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

при секретарі Нескородовій Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до Лисичанської міської ради Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_2 є його тіткою, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, яка до смерті мешкала за адресою АДРЕСА_1. Після її смерті відкрилась спадщина в виді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, який належав на підставі права приватної власності. 06.06.1998 року ОСОБА_2 склала заповіт на ОСОБА_1. На протязі тривалого часу та по день смерті тітки він проживав із нею однією сім'єю разом, вів спільне господарство, доглядав її і допомагав їй. Він у серпні 2015 року звернувся до Лисичанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті ОСОБА_2, але 14.08.2015р. державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Аббасовим Е.І. була винесена постанова про відмову вчинення нотаріальної дії у зв'язку із неможливістю отримання спадкової справи №397 по ОСОБА_2, оскільки вона є архівною та знаходиться у місті Луганську (Луганському обласному нотаріальному архіві), на непідконтрольній території української влади.

На підставі викладеного просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву, в які позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву, в які позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення заявлених вимог не заперечувала.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008р. відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно інформаційного листа ВСС України від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Згідно з свідоцтвом про смерть, НОМЕР_1, виданого 24.03.1999 року Лисичанським відділом реєстрації актів громадянського стану ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 64 роки, про що зроблено актовий запис за № 530.

Враховуючи те, що спадщина відкрилась раніше 01 січня 2004 року, таким чином застосовується чинне на той час законодавством. Тому при вирішенні спору суд застосовує закон, що діяв на час спірних правовідносин, а саме ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 552 ЦК УРСР, спадкоємець, який вступив у володіння і управління спадковим майном до з'явлення інших спадкоємців, не вправі розпоряджатися спадковим майном (продавати, заставляти та ін.), поки не мине шість місяців з дня відкриття спадщини або поки не буде одержано ним свідоцтво про право на спадщину. До закінчення зазначеного строку або до одержання свідоцтва про право на спадщину спадкоємець вправі робити за рахунок спадкового майна лише такі витрати: 1) на покриття витрат по догляду за спадкодавцем під час його хвороби, а також на його похорони; 2) на утримання осіб, які перебували на утриманні спадкодавця; 3) на задоволення претензій, що випливають з законодавства про працю, та інших претензій, прирівняних до них; 4) по охороні спадкового майна і по управлінню ним.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 561 ЦК УРСР, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Свідоцтво про право держави на спадщину в усіх випадках видається не раніше як через шість місяців з дня відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з заповітом посвідченим приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Фесенко Р.А. за реєстром №2424 на нотаріальному бланку ААО №537865 ОСОБА_2 все належне їй майно, заповідає у власність ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру Спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину №41221311 від 14.08.2015р. Лисичанською державної нотаріальною конторою спадкова справа має статус архівний до 01.12.2000р., номер у спадковому реєстрі №568220, номер у нотаріуса №397, місце заведення Лисичанська державна нотаріальна контора від 02.06.1999 року (а.с.17-19).

Згідно з довідкою від 03.08.2015р. виданою ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 в тому, що фактично проживав за адресою АДРЕСА_1, довгі годи зі своєю тіткою ОСОБА_2 і після смерті тітки проживав в вищевказаному будинку, сплачував комунальні послуги, користувався городом і будинком (а.с.15).

Згідно з постановою про відмову вчинення нотаріальної дії від 14.08.2015 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв'язку з неможливістю отримати необхідні відомості та документи, а саме неможливості отримання судакової справи для визначення кола спадкоємців, які подали заяви про прийняття спадщини (а.с.16).

Згідно з листом №04/2952 від 01.09.2015 р. спадкова справа №397 знаходиться на зберіганні у Луганському обласному нотаріальному архіві, направлено за належністю до Міністерства юстиції України, оскільки відповідно до положення про державний нотаріальний архів, затвердженого наказом Міністерством юстиції України 18.05.2009 №870/5, нотаріальний архів створюється і ліквідується Міністерством юстиції України, а керівництво архівом здійснює управління юстиції (а.с.20).

Згідно з листом №Б-17735/13.1 від 25.09.2015р. враховуючи неможливість на сьогодні видати свідоцтво про право на спадщину та витребувати документи, що знаходяться в Луганському державному нотаріальному архіві, спадкоємці мають право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду для вирішення питання щодо визнання за ним права власності на спадкове майно (а.с.21-22).

Згідно з відповіді на запит №354/01-09 від 18.05.2016р. наданої Державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Аббасовим Е.І. після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2, згідно витягу зі Спадкового реєстру, спадкова справа була заведена 02.06.1999 року у Лисичанській державній нотаріальній конторі №397/1999 (а.с.45-48).

Згідно з наданої відповіді №1000/02-04-07 від 15.06.2016р. Лисичанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області щодо отримання витягу про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишено без виконання. Повідомлено, що архівні книги за 1934 рік по 31.12.1938 рік були передані на зберігання до державного архіву м. Луганська.

Згідно з Листом ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що у позивача ОСОБА_1 існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, після смерті тітки - ОСОБА_2 у зв'язку з чим її право має бути захищене судом, шляхом визнання за ним - ОСОБА_1 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а також підтверджені письмовими доказами та не заперечуються відповідачем по справі, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв'язку з чим позовна заява ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 548, 549, 552, 553, 560, 561 ЦК УРСР, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА