Справа № 146/433/16-ц
РІШЕННЯ
Іменем України
"04" травня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Пилипчука О.В.,

при секретарі Бойко Т.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Томашполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , який навчається, аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно на період продовження ним навчання.

Даний позов обґрунтовано наступним.

11 серпня 2008 року між сторонами було розірвано шлюб та видано свідоцтво про розірвання шлюбу.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час навчається на третьому курсі денної форми навчання коледжу економіки і права Вінницького кооперативного інституту, де навчання є платним, стипендія не виплачується.

Позивачка зазначає, що син потребує матеріальної допомоги, а вона не в змозі забезпечити сину вказане навчання, а також необхідне матеріально-побутове забезпечення. Син проживає разом з нею і знаходиться на її повному утриманні.

Відповідач працює у ТОВ «АК «Зелена долина» та отримує заробітну плату, однак добровільно надавати допомогу на утримання сина відмовляється, не бере участі і в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних навчанням.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові, попросила позов задовольнити. Окрім того, додала довідку про те, що відповідач перебуває на військовій службі в Томашпільському районному військовому комісаріаті, звідки також отримує доходи.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково, попросив зменшити розмір стягуваних аліментів, оскільки має на утриманні неповнолітню дитину від іншого шлюбу, про що подав відповідну довідку Вапнярської селищної ради та копію свідоцтва про народження дитини, а також подав довідку про те, що за ним не рахується у власності нерухоме майно та земельні ділянки.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов`язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що у сторін є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син сторін проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що сторони визнають та підтверджується довідкою Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області № 394 від 12 квітня 2016 року.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Таким чином обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як встановив суд, ОСОБА_3 , який є сином сторін, досяг вісімнадцяти років, тобто є повнолітнім, та не досяг двадцяти трьох років. Також ОСОБА_3 є студентом, який навчається у коледжі економіки і права Вінницького кооперативного інституту І рівня акредитації на ІІІ курсі денного відділення за спеціальністю «Товарознавство та комерційна діяльність, спеціалізація: Товарознавство в митній справі» з 1 вересня 2013 року і закінчує 30 червня 2016 року, група ТМ-132 на контрактній основі; стипендії не отримує, що підтверджується довідкою ректора вищевказаного закладу № 1965 від 1 квітня 2016 року; оплата за навчання в 2015-2016 навчаьному році становить 6480 гривень.

Суд вважає, що ОСОБА_3 у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яка полягає у витратах на харчування, проїзд, проживання, придбання спеціальної літератури, оплату за навчання та інших витрат, що виникають у зв`язку з навчанням.

Відповідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 11/49/271 від 27 квітня 2016 року, ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в Томашпільському районному військовому комісаріаті та його заробіток за період з 1 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року складає 43063,50 гривень

Відповідно довідки директора ТОВ «АК «Зелена долина» № 9 від 20 квітня 2016 року, ОСОБА_2 працює в ТОВ «АК «Зелена долина» з 13 травня 2015 року, на даний момент займає посаду слюсара-ремонтника, дохід за період з 1 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року склав 22306,28 гривень.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 має можливість надавати допомогу на утримання сина ОСОБА_3 , так як має заробіток (доходи).

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я платника аліментів, який є працездатним, працює та отримує доходи. Також суд бере до уваги те, що у відповідача ОСОБА_3 на утриманні є неповнолітня дитина від іншого шлюбу, що підтверджується довідкою Вапнярської селищної ради № 00089 від 20 квітня 2016 року.

Також при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сина сторін ОСОБА_3 , яке у зв`язку з навчанням у населеному пункті не за місцем проживання не може бути достатньо задовільним.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст..ст. 199, 200 СК України бере до уваги те, що обов`язок утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, покладається рівною мірою на матір і батька.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка є працездатною та працюючою особою, зокрема, працює касиром в Райффайзен Банк Аваль.

Позивачкою ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги, зокрема, стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини доходу відповідача. Але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, однак дані вимоги суду не може взяти до уваги, оскільки, ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Тобто дана вимога стосується лише дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позовну заяву ОСОБА_1 пред`явлено нею особисто до суду 12 квітня 2016 року. Тобто саме з цієї дати суд присуджує аліменти.

Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову і вважає достатнім для покриття пов`язаних із навчанням витрат повнолітнього сина стягувати із відповідача аліменти в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду-12 квітня 2016 року і до закінчення сином навчання у Вінницькому кооперативному інституті, а саме до 30 червня 2016 року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно ст. 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», установлена на 2016 рік мінімальна заробітна плата, у місячному розмірі з 1 січня 1378 грн.

Таким чином з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню в доход держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись статями 182, 191, 199, 200 СК України, статями 10, 15, 57-62, 64, 212-215, 218, 294, 367 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , 1979 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого слюсарем-ремонтником ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина», перебуває на військовій службі в Томашпільському районному військовому комісаріаті на користь ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_2 щомісячно до закінчення ОСОБА_3 навчання у Вінницькому кооперативному інституті, а саме до 30 червня 2016 року, починаючи стягнення з 12 квітня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 551,20 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 6 травня 2016 року.

Суддя: О. В. Пилипчук