Справа № 466/5808/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2016 року
Шевченківський районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді Невойта П.С.
при секретарі с/з - Семків Х.І.
за участю представника ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за участю третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення, -

у с т а н о в и в:
30.06.2016 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про виселення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та неповнолітньої ОСОБА_8 , 2009 р.н. з квартири АДРЕСА_1 без надання житлового приміщення.
В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що вони ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . На прохання відповідача ОСОБА_5 у 1994 р. вони дозволили йому тимчасово проживати у їхній квартирі, оскільки на той час він свого житла не мав, але чекав на отримання квартири як військовослужбовець. Пізніше відповідач вселив до квартири свою дружину - ОСОБА_6 . Згодом в них народилося двоє дітей : ОСОБА_7 , яка на теперішній час є повнолітньою, та ОСОБА_8 , 2009 р.н., яка ще є неповнолітньою. Всі четверо вищезазначених осіб зареєстровані у АДРЕСА_2 у приміщенні на території військової частини, яке було надане відповідачам як гуртожиток. Тобто, відповідач ОСОБА_5 , відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та неповнолітня ОСОБА_8 без реєстрації проживають у належній їм на праві власності квартирі. З року в рік відповідачі обіцяли їм виселитися із спірної квартири, однак під всяким приводом відтягували таке виселення.
Позивачі письмово повідомили відповідачів про необхідність виселення з квартири АДРЕСА_1 , однак повідомлення позивачів відповідачі проігнорували. Окрім цього, відповідач ОСОБА_5 в грубій, нецензурній формі заявив позивачу ОСОБА_9 , що звільняти квартиру він та його сім`я не бажають, можуть це зробити лише за рішенням суду. У зв`язку з тим, що позивачі не можуть вільно користуватись своєю власністю, вони були вимушені звернутись з даним позовом до суду.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 її представник ОСОБА_10 , яка дії на підставі договору про надання правової допомоги від 18.03.2016 р. та позивач ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги та обставини викладені в ньому, просили позов задовольнити.
Позивач ОСОБА_4 до суду не з`явилась подавши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, посилаючись на подані до суду письмові заперечення.
Відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у судове засідання не з`явились хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та подали на адресу суду заяву в якій зазначили, що довіряють представлення своїх інтересів в суді ОСОБА_5 .
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради подав заяву та просив проводити розгляд справи у його відсутності.
Заслухавши пояснення позивачів, представника позивача та відповідача ОСОБА_5 , з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .
Ця квартира належить їм на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, що видане 29 серпня 2001 р. Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради у відповідності до розпорядження за №1140 від 29 серпня 2001 р. (а.с.4). Право власності зареєстроване у Львівському КП Обласної Ради «Бюрю технічної інвентаризації та експертної оцінки » у реєстрову книгу № 52930.
Як вбачається з довідки ЛКП «Північне-411» від 25.05.2016 р. №1848 про склад сім`ї і прописку у спірній квартирі зареєстровані співвласники квартири: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , квартира складається із двох житлових кімнат площею 27,4 кв.м. Загальна площа квартири 49,7 кв.м. (а.с.5).
З пояснень позивачів судом встановлено, що на прохання відповідача ОСОБА_5 у 1994 р. вони дозволили йому тимчасово проживати у їхній квартирі, оскільки на той час він свого житла не мав, але чекав на отримання квартири як військовослужбовець. Пізніше відповідач вселив до квартири свою дружину - ОСОБА_6 . В них народилося двоє дітей: ОСОБА_7 , яка на теперішній час є повнолітньою, та ОСОБА_8 , 2009 р.н.
Згідно акту складеного комісією співробітників ЛКП «Північне-411» №315 від 27.10.2015 р. відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та неповнолітня ОСОБА_8 без реєстрації проживають у належній позивачам на праві власності квартирі АДРЕСА_1 .
23 жовтня 2015 р. позивачами скеровано за адресою спірної квартири лист- попередження, у якому вони повідомили відповідачів, що квартира необхідна їм для власного проживання, а тому вони просять виселитися із квартири до 1 квітня 2016 р. (а.с.7), тобто надали відповідачам час для вирішення свого житлового питання, однак повідомлення позивачів відповідачі проігнорували.
Також судом встановлено, що ніхто із позивачів іншого житла у м. Львові, крім вищезазначеної квартири, не має.
У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні
У відповідності до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.
У відповідності до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
У відповідності до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до ст. 399 ч.1 п.2 ЦК України право володіння чужим майном припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна.
У відповідності до ст. 825 ч.3 ЦК України договір найму частини будинку, квартири, кімнати / частини кімнати / може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім`ї.
На підставі вищенаведеного, оскільки в судовому засіданні встановлено, що з відповідачем не укладався договір найму на житлове приміщення, відповідачі неправомірно перешкоджають позивачам користуватися належним їм на праві власності майном, добровільно відмовляються звільнити займане ними жиле приміщення, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:
позов задовольнити.
Усунути перешкоди в користуванні власністю та виселити ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та малолітню ОСОБА_8 , 2009 р.н. з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Суддя П. С. Невойт