АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Пікуль А.А.

- Соколової В.В.

при секретарях - Сімаченко А.О., Юрченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкової ІриниОлександрівни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою задоволено.

Визнано припиненою поруку, що виникла на підставі Договору поруки № 82/2008-155 від 27 липня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_6.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 487,20 грн..

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Уповноважена особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкова Ірина Олександрівна подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи і за відсутності належної оцінки наявних в матеріалах справи доказів. Відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції не врахував, що відповідач ОСОБА_5 не спростував факт укладення з банком кредитного договору, а лише посилався на те, що йому незрозуміло, яку суму кредитних коштів він отримав від позивача. Оскільки укладений кредитний договір позичальником у визначеному законом порядку не оспорювався та є дійсним, нарахована за ним заборгованість підлягає стягненню. Факт отримання ОСОБА_5 кредитних коштів підтверджується також тим, що останній певний час належно виконував свої зобов'язання по договору та вносив грошові кошти в рахунок погашення боргу. Суд не дослідив та не надав належної оцінки наявному в матеріалах справи розрахунку заборгованості по кредиту, заяві на видачу готівки за кредитним договором, меморіальному ордеру, що в сукупності є достатніми та належними доказами отримання відповідачем кредиту у зазначеному позивачем розмірі. Припиняючи поруку відповідача ОСОБА_6, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що в договорі поруки не було визначено строк поруки, так як чітко вбачається, що строк дії договору встановлений до кінцевої дати повернення кредиту 27 липня 2018 року. При вирішенні спору не було враховано, що ОСОБА_6 заповнювала анкету поручителя на реструктуризацію, тобто, знала і була зацікавлена в укладенні додаткової угоди до кредитного договору, крім того, дана угода не призвела до збільшення обсягу відповідальності поручителя та не змінила жодної істотної умови основного договору.

В судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Попова Марина Віталіївна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», яке, в подальшому, змінило назву на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 79/П/82/2008-840, відповідно до умов якого, банк зобов'язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 75 884,78 доларів США за програмою «Перше житло».

За умовами п. 1.3.1 договору кредиту відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі ставки у розмірі 13,99% річних.

Банк надає позичальнику кредит строком до 27 липня 2018 року. (п. 1.4 кредитного договору)

Пунктом 3.4. кредитного договору встановлено, що, якщо протягом дії цього договору, позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс черговий мінімально необхідний платіж чи інші платежі, передбачені цим договором, то банк приймає виконання позичальником своїх зобов'язань по цьому договору в наступному порядку: прострочені відсотки за користування кредитом, відсотки за користування кредитними коштами, пені та штрафи, прострочена сума кредиту, сума кредиту.

Кредитний договір укладений в письмовій формі та підписаний сторонами.

26 жовтня 2010 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», яке, в подальшому, змінило назву на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра»,та ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору. Сторони домовилися викласти кредитний договір від 29 липня 2008 року № 79/П/82/2008-840 у новій редакції.

Так, зокрема, сторонами залишені без змін умови, що стосуються суми кредиту, строку та процентної ставки.

Згідно з п. 1.1.1 кредитного договору, в редакції додаткової угоди, протягом шести місяців з листопада 2010 року по квітень 2011 року позичальнику надається відстрочка сплати частини необхідного платежу.

Відповідно до п. 1.1.2 кредитного договору, в редакції додаткової угоди, починаючи з травня 2011 року, позичальник сплачує суму в розмірі відстрочених протягом зазначеного п. 1.1.1 договору періоду платежів, комісію за консультації по кредитних операціях у розмірі 0,75 % від суми залишку по кредиту, розрахованої на день сплати. При цьому комісія сплачується одноразово протягом першого календарного місяця після закінчення періоду, зазначеного в п. 1.1.1 договору, суму нарахованих до періоду, зазначеного в п. 1.1.1 договору, та несплачених платежів, необхідний платіж у повному обсязі згідно з графіком до кінцевого терміну повернення кредиту.

За умовами п. 2.7 кредитного договору, в редакції додаткової угоди, погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється в наступній черговості: судові витрати, штрафи, пені, прострочена заборгованість за нарахованими комісіями, прострочена заборгованість за нарахованими процентами, прострочена заборгованість по кредиту, строкова заборгованість за нарахованими комісіями, строкова заборгованість за нарахованими процентами, строкова заборгованість по кредиту.

29 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», яке, в подальшому, змінило назву на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 82/2008-155, за умовами якого, остання поручилася перед банком за належне виконання ОСОБА_5 зобов'язань, встановлених кредитним договором від 29 липня 2008 року № 79/П/82/2008-840, у тому числі, повернути до 27 липня 2018 року кредит у сумі 75884,78 грн., сплатити проценти за користування кредитними коштами у сумі 13,99% річних, інші платежі, передбачені договором, та можливі штрафні санкції.

Згідно з п. 1.2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Додаткові угоди до договору поруки між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та поручителем ОСОБА_6 не укладалися.

На виконання укладеного з ОСОБА_5 договору кредиту № 79/П/82/2008-840 банком на його ім'я було відкрито позичковий рахунок № НОМЕР_2.

29 липня 2008 року з вказаного рахунку на рахунок каси банку переведено кредитні кошти в розмірі 73 247,86 доларів США та видано їх позичальнику ОСОБА_5.

При видачі кредитних коштів банком відповідно до умов договору було нараховано комісію, у зв'язку з чим на позичковому рахунку № НОМЕР_2 утворилася заборгованість в розмірі 3007,94 доларів США, що, в сукупності з заборгованістю по кредиту, склало 76 255,80 доларів США.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_5 не виконував належним чином свої зобов'язання по поверненню отриманих коштів та сплати інших, передбачених договором платежів, у зв'язку з чим, станом на 06 серпня 2015 року за ним рахується заборгованість в розмірі 124 091,09 доларів США, з них: непогашений кредит - 70 838,18 доларів США; несплачені відсотки - 53 252,91 долари США; та заборгованість по сплаті пені в розмірі 736 284,29 грн..

22 листопада 2013 року ОСОБА_5 було направлено досудову вимогу про дострокове виконання боргових зобов'язань за кредитним договором № 79/П/82/2008-840 протягом 30 днів з моменту отримання вимоги, яка позичальником виконана не була.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» посилалося на те, що позичальник за кредитним договором ОСОБА_5 свої зобов'язання по погашенню кредиту належним чином не виконував, регулярних платежів не здійснював, у зв'язку з чим за ним рахується заборгованість по кредиту та відсоткам в сукупному розмірі 124 091,09 доларів США та нарахована пеня в розмірі 736 284,29 грн., які підлягають стягненню в судовому порядку з відповідачів солідарно, як з позичальника та поручителя.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» повністю, суд першої інстанції виходив з того, що достовірно з'ясувати розмір заборгованості за кредитом з наявних в матеріалах справи документів неможливо, так як позичальнику було видано суму коштів, що перевищує вказаний в договорі розмір кредиту і нараховано комісію, розмір якої прямо договором не встановлювався, а тому позовні вимоги Банку є недоведеними і не можуть бути задоволеними.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, оскільки він не відповідає вимогам закону та наявним в матеріалах справи доказам, з наступних підстав.

В силу вимог ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1,2 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з умов підписаного ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» кредитного договору № 79/П/82/2008-840, сторони погодили, що цільовим використанням кредиту є проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № Б01965 від 23 липня 2008 року, укладеного між позичальником та ТОВ «КУА «Фінек Ессет Менеджемент» з метою придбання у власність нерухомого майна: однокімнатної квартири по вулиці Лобановського, 1, в селі Чайки Києво - Святошинського району; покриття витрат позичальника, що пов'язані з оформленнями кредиту; оплати комісії за розрахунки в рамках комплексу пакетів послуг «Ласкаво просимо», в залежності від оформленого пакету послуг.(п. 1.2 договору)

Таким чином, при укладенні договору, ОСОБА_5 надав свою згоду на те, що до суми кредиту входить оплата комісії за розрахунки, розмір якої в договорі чітко не зафіксовано.

Пунктами 3.1, 3.2 було визначено, що надання кредиту проводиться шляхом зарахування на поточний рахунок обраного пакету послуг при наявності належним чином оформленої заяви на переказ готівки; видачі готівки позичальнику через касу банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки. Моментом надання кредиту вважається день утворення заборгованості на позичковому рахунку позичальника № НОМЕР_2, який відкривається йому банком.

Як вбачається з заяви на видачу готівки від 29 липня 2008 року та підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку № НОМЕР_2, 29 липня 2008 року ОСОБА_5 було видано в якості кредитних коштів за договором № 79/П/82/2008-840 грошову суму в розмірі 73 247,86 доларів США.

Вказані кошти були отримані позичальником, що підтверджує його підпис на заяві про видачу готівки.

При цьому, позивач також був обізнаний про те, що за здійснення розрахунків по кредитному договору банком нараховується комісія, яка входить до суми кредиту, що передбачено умовами договору про цільове використання кредиту. (п. 1.2 договору)

Як вбачається з виписки по рахунку № НОМЕР_2, розмір комісії за розрахунки було визначено Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» в сумі 3007,94 долари США, яку відразу нараховано в якості заборгованості на рахунок позичальника.

Встановлення комісії за розрахунки саме в розмірі 3007,94 доларів США не суперечить умовам договору № 79/П/82/2008-840, так як сторони погодили, що дана комісія визначається в залежності від оформленого пакету послуг.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Дослідженими доказами підтверджується, що Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» було видано ОСОБА_5 кредитні кошти в розмірі 73 247,86 доларів США та нараховано комісію в розмірі 3007,94 доларів США, яка також входить до складу суми кредиту, а всього йому було надано в якості кредиту 76 255,80 доларів США.

Таким чином, Банком виконано взяті на себе зобов'язання кредитодавця за договором № 79/П/82/2008-840.

Після отримання кредиту ОСОБА_5 фактично приступив до виконання договору, певний час здійснював платежі в рахунок погашення заборгованості, тобто, як сторона за договором, виконував свої зобов'язання позичальника.

Доказів того, що кредитний договір № 79/П/82/2008-840 ним оспорювався, був визнаний недійсним повністю або в частині, суду не надано.

З огляду на таке, зобов'язання сторін по даному договору продовжують об'єктивно існувати, а тому повинні виконуватися належним чином в повному обсязі, зокрема і зобов'язання позичальника здійснювати погашення кредиту в порядку та на умовах, що передбачені договором.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, факт отримання ОСОБА_5 кредитних коштів та користування ними не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про те, що позовні вимоги кредитодавця Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 79/П/82/2008-840 не підлягають задоволенню.

Так як зобов'язання сторін, що виникли на підставі договору № 79/П/82/2008-840 наразі є дійсними, вони підлягають виконанню.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 1.3.1 договору № 79/П/82/2008-840 передбачалося, що за користування кредитом нараховуються відсотки на підставі відсоткової ставки 13,99% на рік. Нарахування відсотків здійснюється на фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості.

Згідно п. 5.1 Договору № 79/П/82/2008-840 , у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій, у визначені договором строки, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Додатковою угодою № 1 від 26 жовтня 2010 року порядок нарахування відсотків та пені змінено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, після надання кредитних коштів в сукупному розмірі 76 255,80 доларів США, позичальник ОСОБА_5 свої обов'язки по погашенню кредиту у відповідності до графіку не виконував, регулярних платежів в рахунок погашення заборгованості не вносив, у зв'язку з чим, за ним рахується заборгованість, яка станом на 06 серпня 2015 року складає 124 091,09 доларів США заборгованості по тілу кредиту та нарахованим відсоткам, а також 736 284,29 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Належних та допустимих доказів того, що вказана сума заборгованості розрахована неправильно чи містить неточності, суду не було надано.

Твердження відповідача ОСОБА_5 про те, що розрахунок заборгованості здійснений на суму, яка не відповідає умовам договору, не є підставою для відмови в позові, так як з досліджених доказів встановлено, що заборгованість обчислюється, виходячи з дійсної суми отриманих в якості кредиту коштів в розмірі 76 255,80 доларів США, з яких 73 247,86 доларів США - видані кредитні кошти та 3007,94 доларів США - нарахована комісія.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість в розмірі 124 091,09 доларів США та 736 284,29 грн. підлягає стягненню на користь банку, оскільки кредитні кошти фактично були надані позичальнику, ним використовувалися протягом тривалого часу, та наразі не повернуті.

Таким чином, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни щодо безпідставності відмови суду першої інстанції у стягненні з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договорм є обґрунтованими, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року в цій частині вимогам закону не відповідає, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором в розмірі 124 091,09 доларів США, з них: непогашений кредит - 70 838,18 доларів США; несплачені відсотки - 53 252,91 долари США; та заборгованості по сплаті пені за період з 06.08.2014 року по 05.08.2015 року в розмірі 736 284,29 грн..

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_6 у зв»язку з припиненням поруки останньої, колегія суддів вважає обґрунтованим, з огляду на таке.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання поруки припиненою, ОСОБА_6 посилалася на те, що після укладення між банком та позичальником додаткової угоди збільшився обсяг її відповідальності, на що вона своєї згоди не надавала, крім того, банком було пропущено шестимісячний строк пред'явлення вимоги до неї, що, в силу закону, є підставою для припинення поруки.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 в повному обсязі та визнаючи припиненою поруку, що виникла на підставі договору поруки № 82/2008-155 від 27 липня 2008 року, суд першої інстанції виходив з того, що Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» було збільшено без згоди поручителя основне зобов'язання, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Крім того, судом було також встановлено, що банком було пропущено, визначений ч.4 ст. 559 ЦК України, строк для пред'явлення вимог до поручителя за договором № 82/2008-155, що також тягне за собою припинення поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то, відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

В правовій позиції Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-1161цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, зазначено, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які зумовили збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання про дострокове повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, підписаною між банком та позичальником додатковою угодою № 1 до кредитного договору № 79/П/82/2008-840, даний договір було викладено в новій редакції.

Відповідно до змісту додаткової угоди, сторони погодили, що позичальник зобов'язується додатково сплатити комісію за консультації по кредитних операціях у розмірі 0,75% від суми залишку по кредиту одноразово. (п. 1.1.2)

Крім того, було змінено в порядок погашення заборгованості по кредитному договору та внесено до даного переліку нові платежі, що не були передбачені договором № 79/П/82/2008-840 в редакції, станом на дату його укладення. (п. 2.7)

Укладеним між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_6 договором поруки № 82/2008-155 не було встановлено порядку внесення змін чи доповнень до даного договору, а також не обумовлено можливість зміни основного зобов'язання без попереднього погодження з поручителем.

При цьому, в судовому засіданні достовірно встановлено, що додаткових угод до договору поруки № 82/2008-155, зокрема і в зв'язку з укладенням додаткової угоди від 26 жовтня 2010 року, між банком та ОСОБА_6 підписано не було.

На додатковій угоді № 1 від 26 жовтня 2010 року підпис поручителя про те, що вона ознайомилася та погоджується з її змістом, також відсутній.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, в силу положень ст. 559 ЦК України, у зв'язку зі збільшенням обсягу відповідальності поручителя ОСОБА_6 без її згоди, порука останньої є припиненою.

При цьому з матеріалів справи також вбачається, що 22 листопада 2013 року ОСОБА_5 було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором в строк протягом 30 днів з дати отримання вимоги.

Вказаний лист отримано позичальником 05 грудня 2013 року, що підтверджується копією конверту, який знаходиться в матеріалах справи.

Частиною 4 статті ст. 559 Цивільного кодексу України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Вимога Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до позичальника ОСОБА_5 була пред'явлена 22 листопада 2013 року, з умовою протягом тридцяти днів з моменту її отримання здійснити повне погашення заборгованості, тобто, новий строк виконання зобов'язання настав 04 січня 2014 року, а шестимісячний строк на звернення з вимогою до поручителя закінчився 04 липня 2014 року.

Оскільки достовірно встановлено, що Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» звернулось з позовом до ОСОБА_6 31 серпня 2015 року, тобто, зі спливом більш ніж року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем було пропущено шестимісячний строк на пред'явлення вимоги до поручителя.

Так як порука ОСОБА_6 є припиненою, пред'явлені до неї в серпні 2015 року вимоги про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 79/П/82/2008-840 є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що в договорів поруки № 82/2008-155 встановлено строк її дії до 27 липня 2018 року, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на таке.

Пунктом 5.3 договору поруки № 82/2008-155 встановлено, що договір діє до належного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором чи виконання поручителем своїх зобов'язань за договором поруки.

В правовій позиції у справі № 6-2056цс15 від 11 листопада 2015 року Верховний Суд України зазначив, що договір поруки є таким, в якому не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, якщо умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням.

Таким чином, строк дії поруки, яка встановлена на підставі такого договору, за загальним правилом закінчується через шість місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя. У разі порушенням боржником виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, банк, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору, може використати право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів, змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання. Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Таким чином, оскільки умовами договору поруки № 82/2008-155 не було передбачено чіткого строку, за спливом якого порука ОСОБА_6 вважається припиненою, суд першої інстанції обґрунтовано при розрахунку терміну її дії виходив з встановленого ст. 599 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення кредитором вимог до поручителя.

Доводи апеляційної скарги на те, що відповідач була обізнана з умовами і сприяла укладенню додаткової угоди № 1, про що свідчить підписана нею заява про реструктуризацію, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з анкети поручителя на реструктуризацію, остання була підписана ОСОБА_6 07 жовтня 2010 року.

Таким чином, дана заява була підписана до укладення додаткової угоди № 1 і підтверджує лише вияв бажання відповідача на проведення реструктуризації основної заборгованості.

В той же час, доказів того, що з ОСОБА_6 узгоджувався зміст додаткової угоди і вона була обізнана з її умовами, матеріали справи не місять.

Таким чином, анкета поручителя на реструктуризацію, яка підписана ОСОБА_6, не спростовує того факту, що підписання додаткової угоди № 1 відбулося без згоди поручителя, вираженої в належній формі.

Інші доводи апеляційної скарги, в частині щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду про визнання поруки ОСОБА_6 припиненою, правильність висновків суду першої інстанції про задоволення зустрічного позову також не спростовують.

За таких обставин, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни в частині щодо безпідставності відмови суду першої інстанції у стягненні заборгованості з відповідача ОСОБА_5, а тому рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року в цій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5 та стягнення з нього на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 79/П/82/2008-840 в розмірі 124 091,09 доларів США, з яких : 70 838,18 - заборгованість по тілу кредиту та 53 252,91 - заборгованість по процентам, та 736 284,29 грн. пені. В решті рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 рок підлягає залишенню без змін.

Оскільки судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни задоволено частково та ухвалено нове рішення про часткове задоволення первісного позову, вирішенню також підлягає питання про розподіл судових витрат.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частина 3 даної статті визначає, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При поданні даного позову Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» судовий збір не сплачувало у зв'язку зі звільненням від його сплати на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин та, з урахуванням положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_5 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3654,00 грн..

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При поданні апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюковою ІриноюОлександрівною було сплачено судовий збір в розмірі 4019,40 грн..

Таким чином, вказана сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» 4019,40 грн. у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 6, 526, 530, 610, 611, 627, 628, 638, 1054 ЦК України, ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкової ІриниОлександрівни задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» () заборгованість за кредитним договором № 79/П/82/2008-840 в розмірі 124 091,09 доларів США, з них: 70 838,18 доларів США заборгованість по тілу кредиту та 53 252,91 доларів США заборгованість по процентам, пеню в розмірі 736 284,29 грн. та 4019,40 грн. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

В решті рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 3654,00 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: