АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

27 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Деркач Н.М.

за участю секретаря - Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

заяву ОСОБА_2 про виправлення помилки у виконавчому листі виданому у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про поновлення строку на звернення до суду, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Колегією суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області 15.04.2015 року було розглянуто апеляційнускаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2014 року і в цей же день, тобто 15.04.2015 року, апеляційним судом постановлено рішення по справі.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.04.2015 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2014 року скасоване і позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Суд визнав незаконним наказ КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міськради № 298-3 від 15.07.2013 року в частині звільнення ОСОБА_2 по п.1 ст. 40 КЗпП України.

Також, суд поновив ОСОБА_2 на посаді інженера-програміста групи програмування відділу автоматизованих систем управління підприємства - КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міськради.

Суд стягнув з КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міськради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 16.07.2013 року по 15.04.2015 року включно, в сумі 68895,02 грн., розрахунок якого проведений судом без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів.

Також, суд стягнув з КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міськради на користь ОСОБА_2 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Крім того, суд стягнув з КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міськради на користь держави судовий збір у розмірі 932,55 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Суд допустив негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді інженера-програміста групи програмування відділу автоматизованих систем управління підприємства КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міськради та в частині виплати заробітної плати за один місяць в розмірі 4357,83 грн. / т. 2 а. с. 91-97 /.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.10.2015 року рішення апеляційного суду від 15.04.2015 року залишене без змін / т. 2 а. с. 125-126 /.

Рішення суду апеляційної інстанції постановлене у відповідності з вимогами ст. ст. 309, 215,316 ЦПК України.

На виконання рішення апеляційного суду від 15.04.2015 року, в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, Апеляційним судом Дніпропетровської області 15.04.2015 року було видано виконавчий лист по справі № 22-ц/774/566/15 / т.2 а. с. 130 /.

ОСОБА_2І 26.01.2016 року звернулася до апеляційного суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі, посилаючись на те, що у виконавчий лист виданий Апеляційним судом Дніпропетровської області 15.04.2015 року по справі № 22-ц/774/566/15 не містить необхідних зазначень щодо ідентифікаційного коду субєкта господарської діяльності боржника (для юридичних осіб) та індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача (для фізичних осіб-платників податків), у звязку з чим постановою державного виконавця від 21.12.2015 року йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження (відмова в прийнятті до провадження виконавчого документа), а тому він просить апеляційний суд виправити помилку у виконавчому листі шляхом зазначення в ньому ідентифікаційного коду боржника та ідентифікаційного номеру стягувача / т. 2 а. с. 128-129 /.

Відповідно до ст. 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, описку при його оформленні або видачі. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа.

У відповідності до вимог чинного процесуального закону рішення суду повинно відповідати вимогам ст. ст. 215,316 ЦПК України.

Зокрема, резолютивна частина рішення, в силу вимог п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України, повинна містити: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю або частково; висновок суду по суті позовних вимог; розподіл судових витрат; строк в порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження, а згідно п.4 ч. 1 ст. 316 ЦПК України в резолютивній частині рішення повинні бути зазначені: висновок суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позовних вимог або відмову в позові повністю або частково; висновки апеляційного суду по суті позовних вимог; розподіл судових витрат; строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Як повний текст рішення апеляційного суду від 26.07.2011 року, так і його резолютивна частина, відповідають вимогам ст. ст. 215,316 ЦПК України, якими не передбачено зазначення паспортних даних, даних ІНН та ЄДРПОУ в резолютивній частині рішення суду.

Отже, всі вимоги процесуального закону, при постановленні 15.04.2015 року рішення, щодо його змісту та форми, - апеляційним судом виконані.

У відповідності з вимогами ЦПК України та ЗУ «Про виконавче провадження» при оформленні судом виконавчого листа в ньому зазначається резолютивна частина рішення, яка має повністю відповідати резолютивній частині вказаній в тексту рішення суду.

Як вбачається з виконавчого листа від 15.04.2015 року резолютивна частина рішення суду, що в ньому викладена / т. 2 а. с. 130 /, відповідає резолютивній частині самого рішення суду від 15.04.2015 року / т. 2 а. с. 91-97 /.

Отже, жодних правових підстав для виправлення помилки у виконавчому листі, про що просить ОСОБА_2, - колегія суддів не вбачає.

Рішення апеляційного суду від 15.04.2015 року є чинним, а отже в силу ч. 5 ст. 124 Конституції України є обовязковим до виконання на всій території України.

Щодо відмови ОСОБА_2 державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження (відмова в прийнятті до провадження виконавчого документа) з підстав незазначення у виконавчому листі ідентифікаційного коду субєкта господарської діяльності боржника (для юридичних осіб) та індивідуального ідентифікаційного номеру стягувача (для фізичних осіб-платників податків), то ці вимоги державного виконавця є надуманими і це рішення державного реєстратора може бути оскаржене ОСОБА_2 у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України і ч. 1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20.01.2012 року № 2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частина 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено ідентифікаційний код субєкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб) та індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб-платників податків). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тому, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного коду субєкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб) та індивідуального ідентифікаційного номеру стягувача та боржника (для фізичних осіб-платників податків) не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 25.06.2014 року по справі № 6-62цс14, яка, в силу ст. 3607 ЦПК України, є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 у виправленні помилки у виконавчому листі.

Керуючись ст. 369 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити ОСОБА_2 у виправленні помилки у виконавчому листі виданому 15.04.2015 року Апеляційним судом Дніпропетровської області по справі № 22-ц/774/566/15.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ: