Справа № 136/1041/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"03" серпня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, мотивуючи його таким.

З відповідачем вона, ОСОБА_1, перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням суду їх шлюб було розірвано. На даний час їх спільний син досяг повноліття, однак навчається на 5 курсі Інституту підготовки кадрів для органів юстиції України у Національному юридичному університеті ім.. ОСОБА_4 на денній формі навчання, на бюджетній основі. Ураховуючи те, що син не досяг віку 23 років, продовжує навчання у вищому навчальному закладі, у звязку із чим потребує матеріальної допомоги, а вона, як мати, неспроможна самотужки забезпечити його необхідним, у той же час відповідач є фінансово спроможним, так як має у власності рухоме та нерухоме майно, отож має можливість надавати їх повнолітньому синові допомогу матеріально, проте добровільно її не надає, тому позивач просить суд присудити із відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі по 900 гривень щомісячно з моменту звернення до суду із даним позовом, тобто 01.07.2016 року і до досягнення ним 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини, що наведені у позовній заяві, просила суд позов задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, зазначивши, що потребує матеріальної допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити, свою позицію з вирішення даного спору аргументував у письмовому запереченні, відповідно до якого зазначив, що відповідно до позовної заяви та доданих до неї матеріалів ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, тобто понад 6 місяців у рік є офіційно зайнятою особою, так як задіяний в освітньому процесі, отож проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 Широнінців, буд. 43А, гуртожиток, відтак право на звернення до суду із даним позовом про стягнення аліментів мати ОСОБА_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, зовсім відмінному від місця проживання сина не має, так як син, який продовжує навчання з нею не може проживати фізично. Крім цього, відповідач зазначив у запереченні обставини, які спростовують потребу повнолітнього сина в матеріальній допомозі, оскільки той навчається на державній формі навчання. Також навів обставини щодо його матеріального становища, стану здоровя та наявності інших зобовязань по утриманню непрацездатних батьків. В ході судових дебатів вказав, що морально не в силах взагалі не допомагати сину, однак взмозі сплачувати не більше 500 грн. в місяць.

Суд, вислухавши пояснення сторін спору, третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке.

Як убачається із свідоцтва про народження серія І-АМ №307631, сторони - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до паспортних документів, на момент звернення до суду, тобто 01.07.2016 року, ОСОБА_3 має вік 22 роки.

Відповідно до довідки виданої 13.05.2016 року Національним юридичним університетом ім.. ОСОБА_4, ОСОБА_3 є студентом 5 курсу 9 групи Інституту підготовки кадрів для органів юстиції України Національного юридичного університету ім.. ОСОБА_4, денної форми навчання, за освітнім рівнем магістр, термін навчання з 01.09.2015 року по 01.03.2017 року.

Відповідно до положень, передбачених ст.198, 199 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Верховний Суд України у постанові від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" дав аналогічні розяснення щодо визначення осіб, які мають право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Як убачається із паспортних документів позивача ОСОБА_1 (а.с.3), її зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно паспортних документів ОСОБА_3 (а.с.4), його зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7 Широнінців, буд. 43А, гуртожиток.

У той же час за відомостями Липовецької міської ради ОСОБА_3 проживає біля матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, що констатовано довідкою від 30.06.2016 року за №1555 (а.с.8).

Згідно ст.3 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачає, що місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає більше шести місяців, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ 02.03.2016 року за №207, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України.

Отож за загальним правилом, офіційним документом про зареєстроване місце проживання є відомості в паспорті, відтак довідка органу місцевого самоврядування, яка не містить джерел на підставі яких вона видана є неналежним доказом, відтак не може бути прийнята судом на підтвердження обставин зареєстрованого місця проживання особи.

Крім цього, згідно Закону України «Про вищу освіту», навчальний рік триває 12 місяців, розпочинається як правило з 01 вересня і для студентів складається з навчальних днів, днів проведення підсумкового контролю, екзаменаційних сесій, вихідних, святкових та канікулярних днів. Навчальні дні та їх тривалість визначаються річним графіком навчального процесу, який складається на навчальний рік і затверджується в порядку, встановленому вищим навчальним закладом.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 навчається на очній (денній) формі навчання, тобто понад 6 місяців у рік є офіційно зайнятою особою, так як задіяний в освітньому процесі та іншого позивачем не доведено, отож проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 Широнінців, буд. 43А, гуртожиток, отож суд дійшов висновку, що право на звернення до суду із даним позовом про стягнення аліментів мати ОСОБА_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, зовсім відмінному від місця проживання сина не має, так як син, який продовжує навчання з нею не може проживати фізично.

Згідно ст. 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.3 ЦПК України).

З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_1, будучи матірю повнолітнього сина, який продовжує навчання, однак який проживає окремо від неї, не має права на звернення до суду із даним позовом, відтак таке право не може бути захищене судом.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позову.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується приписами ст.88 ЦПК України, а тому ураховуючи те, що при предявленні даного позову позивач звільнена від сплати судового збору, а в його задоволенні було судом відмовлено, отож судові витрати у вигляді судового збору слід компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст.18, 198, 199 СК України, ст.3, 10, 11, 88, 210, 212-215 ЦПК України, суд, 0

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору компенсувати за рахунок держави

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_5