АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5818/16 Справа № 205/3474/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Басова Н. В. Доповідач - Волошин М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Волошина М.П.,

суддів - Куценко Т.Р., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», третя особа - Управління з питань захисту прав споживачів, Громадська організація «Дніпропетровькій міський комітет захисту прав споживачів» про захист прав споживача та визнання договорів недійсними , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 травня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3, ПАТ «Акцент-Банк», третя особа - Управління з питань захисту прав споживачів, Громадська організація «Дніпропетровькій міський комітет захисту прав споживачів» про захист прав споживача та визнання договорів недійсними, визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без руху, суддя в ухвалі від 29 квітня 2016 року вказувала на те, що позовна заява на відповідає вимогам ст.. 119 ЦПК України, оскільки по ній не сплачено судовий збір.

20 травня 2016 року на виконання ухвали судді позивач надав заяву, про зміну предмета позову в якій також зазначив, що він звертається до суду за захистом своїх порушених прав в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» .

Визнаючи неподаною позовну заяву суддя керувався тим, що позивач не усунув недоліки, зазначені в ухвалі про залишення заяви без руху.

Проте, з таким висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати договір № 2816 від 15 вересня 2015 року укладений з ФОП ОСОБА_3 недійсним та застосування наслідків його недійсності, застосувати наслідки недійсності договору укладеного під впливом омани та стягнути з ФОП ОСОБА_3 кошти, визнати кредитний договір № АВНОRG 119120884 від 15 вересня 2015 року укладений з ПАТ «Акцент - Банк» недійсним та застосувати наслідки його недійсності.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 стосуються захисту його прав, як споживача кредитних послуг, що відповідає змісту Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (з наступними змінами) у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і виконання такого договору.

Крім того, у п. 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 (зі змінами та доповненнями) «Про застосування судами законодавства про судові витрати» судам роз'яснено, що оскільки ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

У зв'язку з наведеним висновки суду про те, що підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відсутні є неправильним.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В свою чергу ч. 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин ухвала судді про повернення позовної заяви з формальних підстав не відповідає вимогам закону, у зв'язку із чим підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвалу суду необхідно скасувати на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 травня 2016 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.П.Волошин

Судді: Е.Л.Демченко

Т.Р.Куценко