У х в а л а

іменем україни

07 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Леванчука А.О., Маляренка А.В.,Савченко В.О., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Одеської області від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та зареєстрований 07 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2018; стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 000 грн щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року; стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дружини у розмірі 500 грн щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

На обґрунтування позову зазначила, що сторони з жовтня 2014 року постійно конфліктують, сваряться, почуття любові та взаємопорозуміння втрачені, шлюб існує лише формально. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_1, яку самостійно виховує позивач, а батько матеріально дитину не забезпечує та не допомагає дружині і матері дитини. У зв'язку з мінливим характером доходів відповідача, позивач просить стягувати аліменти у твердій сумі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та зареєстрований 17 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2018.

Залишено позивачеві після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_7.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 000 грн щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дружини у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2015 року та до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп. в дохід держави.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 січня 2016 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дружини у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2015 року та до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року скасовано, у задоволенні позову у цій частині відмовлено. У іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду апеляційної інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судами встановлено, що 17 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2018, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2.

У даному шлюбі народилась дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1.

Крім того, судом установлено, що з 01 жовтня 2015 року ОСОБА_7 не надає матеріальної допомоги своїй дружині та матеріально не забезпечує дитину, дитина мешкає з матір'ю.

Відповідач не працює, відомостей щодо будь-яких джерел отримання ним доходу в матеріалах справи немає.

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка − батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки відповідач не працює, будь-яких джерел отримання ним доходу в матеріалах справи не має, а тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання дружини у розмірі 500 грн щомісячно.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд з дотриманням положень ст. ст. 303, 304, 316 ЦПК України перевірив у повному обсязі доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними правовими висновками, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скаргапідлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: А.О. Леванчук А.В. Маляренко В.О. Савченко О.В. Ступак