У х в а л а

іменем україни

14 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Остапчука Д.О.,

ПоповичО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, та уточнивши його, просив визнати спільним сумісним майном його та ОСОБА_3 автомобіль «Mitsubishi Outlander 2.4», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, зазначивши його вартість у сумі 167 950 грн, пакет акцій Луцького автомобільного заводу у кількості 105 000 штук початковою вартістю 426 тис. грн та Алчевського металургійного комбінату у розмірі 595 000 штук початковою вартістю 139 825 грн; кошти, які зберігались на депозитних рахунках подружжя в розмірі 171 408,87 доларів США.

Залишити за позивачем право власності на: автомобіль «Mitsubishi Outlander 2.4», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, а за відповідачем залишити право власності на пакет акцій Луцького автомобільного заводу у кількості 105 000 штук початковою вартістю 126 грн та Алчевського металургійного комбінату у розмірі 595 000 штук початковою вартістю 139 825 грн; стягнути з відповідача на його користь 25 704,43 доларів США, як різницю неповернутих відповідачкою коштів, що зберігались на депозитних рахунках подружжя.

ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль «Mitsubishi Outlander 2.4», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , у розмірі 83 975 грн, який був придбаний подружжям за 167 950 грн; а також 431 599 грн грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на заробітну плату ОСОБА_2, яку він отримав у загальній сумі 863 198 грн за період шлюбу.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано автомобіль «Mitsubishi Outlander 2.4», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, спільною сумісною власністю подружжя.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину автомобіля.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину автомобіля.

У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року змінено.

У порядку поділу майна подружжя визнано право власності за ОСОБА_2 на автомобіль «Mitsubishi Outlander 2.4», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 83 975 грн компенсації Ѕ частини вартості автомобіля.

У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, а у зустрічному позові ОСОБА_3 відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року, та рішення апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи первісний та зустрічний позови, суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно з'ясували та встановили обставини справи, надали належну оцінку доказам, які подані сторонами (ст. 212 ЦПК України), та встановивши обсяг набутого у шлюбі майна, дійшли обґрунтованого висновку про те, що автомобіль «Mitsubishi Outlander 2.4» є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, що є підставою для визнання автомобіля спільною сумісною власністю сторін у справі та задоволення цих позовних вимог.

Натомість пакет акцій Луцького автомобільного заводу у кількості 105 000 штук та Алчевського металургійного комбінату в розмірі 595 000 штук є особистою власністю ОСОБА_3, оскільки вони придбані нею до шлюбу та не є об'єктом їх з ОСОБА_2 права спільної сумісної власності, а розподіл грошових коштів, які знаходились на депозитних рахунках між сторонами вже проведено, а ОСОБА_2 не надав доказів на підтвердження своїх вимог, як передбачено ст. ст. 10, 60 ЦПК України, тому підстав для їх поділу та задоволення цих позовних вимог немає.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визнання за кожним із подружжя права власності по Ѕ частини автомобіля та відмови у стягненні грошової компенсації на користь ОСОБА_3 замість її частки у розмірі 83 975 грн, дійшов правильного висновку про те, що вартість спірного автомобіля визначена та погоджена між сторонами і відповідачка погодилась на отримання грошової компенсації вартості її частки у цьому майні, а ОСОБА_2 виявляє бажання стати власником автомобіля, тому враховуючи положення ч. 4, 5 ст. 71 Сімейного кодексу України та ч. 2 ст. 364 Цивільного Кодексу України, яка визначає обов'язковою умовою призначення грошової компенсації лише згоду співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, ухвалив рішення про визнання за ОСОБА_2 права власності на спірний автомобіль та стягнення з нього на користь ОСОБА_3 Ѕ частини вартості автомобіля, що відповідає інтересам обох сторін, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року, та рішення апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року, та рішення апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Касьян

Судді: Д.О. Остапчук

О.В. Попович