Справа № 129/1747/13-ц Провадження № 22-ц/772/1157/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 19Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Луценка В.В.,

суддів Нікушина В.П., Денишенко Т.О.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Концерну «Військторгсервіс», про припинення права власності та за зустрічним позовом заступника Вінницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України та самого Міністерства оборони України до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Концерну «Військторгсервіс» про визнання права власності на нежитлову будівлю та витребування її з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою представника Міністерства оборони України ОСОБА_3 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року заступник Вінницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України та самого Міністерства оборони України звернувся із зустрічним позовом до суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Концерну «Військторгсервіс», про припинення права власності та за зустрічним позовом заступника Вінницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України та самого Міністерства оборони України до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Концерну «Військторгсервіс» про визнання права власності на нежитлову будівлю та витребування її з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року зустрічні позови заступника Вінницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України та самого Міністерства оборони України до ОСОБА_2 (третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача концерн «Військторгсервіс») про визнання права власності на нежитлову будівлю в м. Гайсині по вул. К.Макрса-40 (тепер Соборна) та витребування її з чужого незаконного володіння залишено без розгляду в звязку з невиконанням у встановлений судом строк законних вимог по усуненню недоліків їх позовних заяв, розяснено їм право заявити свої вимоги подачею позовних заяв, що відповідають ст.ст.119, 120 ЦПК України.

Скасовано накладені ухвалою від 07.06.2013 року заборони на нежитлову будівлю в м. Гайсині по вул. К.Маркса-40, копію ухвали надіслано Гайсинському МБТІ, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державному та приватним нотаріусам Гайсинського нотаріального округу, державній виконавчій службі Гайсинського РУЮ.

Продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України (третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору концерн «Військторгсервіс») про припинення права власності, залучено третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 МБТІ, зобовязано його до дня розгляду справи надати Гайсинському районному суду інвентарну справу на нежитлову будівлю по вул. К.Маркса (тепер Соборна)-40 в м. Гайсині; судовий розгляд справи в відкритому судовому засідання Гайсинського районного суду призначено на 17.03.2016 року 10:30 год, повістки вручити сторонам та їх представникам.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду першої інстанції, в частині визнання зустрічного позову без розгляду представник Міністерства оборони України ОСОБА_3 оскаржує її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала не відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, а тому просив її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 30.09.2015 року до суду першої інстанції звернулось Міністерство оборони України з заявою про фактичну зміну позовних вимог, в якій просило уточнити позовну вимогу про визнання правочину недійним, шояхом його заміни на визнання права власності держави, в особі Міністерства оборони України, на нежитлове приміщення по вул. К.Маркса, 40, в м. Гайсин, Вінницької області, а також витребувати зазначене нерухоме майно з чужого незаконного володіння (т.4,а.с.10-13).

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред'явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до статті 7 цього Закону.

Однак Міністерство оборони України при поданні заяви від 30.09.2015 року квитанцію про сплату недоплаченої суми судового збору за збільшення позовних вимог не надало.

З мотивувальної частини ухвали попереднього судового засідання Гайсинського районного суду Вінницької області від 25.12.2015 року (т.4,а.с.92-94) вбачається, що судом першої інстанції були визначені недоліки позовної заяви, в тому числі зобовязано визначити дійсну вартість спірного майна нежитлової будівлі по вул. К.Маркса-40 в м. Гайсині, зазначити в позові ціну позову і сплатити судовий збір за встановленими ЗУ «Про судовий збір» ставками, надано строк для їх усунення.

Зазначеною ухвалою суд першої інстанції зустрічну позовну заяву без руху не залишав.

29.01.2016 року представник Міністерства оборони України звернувся до суду з заявою про усунення недоліків зустрічної позовної заяви (т.4,а.с.109-113).

19.02.2015 року представник Міністерства оборони України звернувся до суду з заявою, до якої долучив оригінал платіжного доручення, на підтвердження сплати недоплаченої суми судового збору (т.4,а.с.187).

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 19.02.2016 року у задоволенні клопотання представника Міністерства оборони України про відстрочку сплати судового збору відмовлено.

Залишаючи зустрічні позови заступника Вінницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України та самого Міністерства оборони України без розгляду ухвалою від 19.02.2016 року, суд першої виходив з того, що Міністерство оборони України не виконало вимоги ухвали від 25.12.2015 року, не визначило дійсну вартість спірного майна та судовий збір в повному обсязі не сплатило.

Однак судова колегія з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може, у звязку з наступним.

Згідно з п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування, визначається вартістю майна.

Враховуючи що спірне майно перебуває у власності ОСОБА_2 Міністерства оборони України позбавлене можливості провести оцінку вартості нерухомого майна.

Згідно з пп.«а» п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Оспорюваною ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року в клопотанні представника Міністерства оборони України про проведення експертизи відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст.80 ЦПК України, абз.1 ч.2 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Згідно з абз.2 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12.06.2009 року якщо заява не відповідає вимогам ст.119, 120 ЦПК України або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог ст.121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Проте судом в порушення вимог зазначеної норми Закону розмір судового збору самостійного визначено не було, а зазначений обовязок було покладено на Міністерство оборони України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що ухвала Гайсинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року в силі залишатись не може, та підлягає скасуванню з поверненням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.303, 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Міністерства оборони України ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року, в частині залишення без розгляду зустрічних позовних вимог заступника Вінницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України та самого Міністерства оборони України до ОСОБА_2 (третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача концерн «Військторгсервіс») про визнання права власності на нежитлову будівлю в м. Гайсині по вул. К.Макрса-40 (в даний час Соборна) та витребування її з чужого незаконного володіння, скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду заявлених позовних вимог та розгляду їх по суті.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому процесуальному руху справи.

Суддя-доповідач: _______ ОСОБА_5

Судді: _______ Нікушин В.П.

_______ ОСОБА_6