АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/5286/15-ц Головуючий в І інстанції
Категорія № 54 (1) Бардін О.С.
№22-ц/774/826/к/16 Доповідач - Соколан Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: Соколан Н.О.

суддів: - Бондар Я.М., Зубакової В. П.

за участю: секретаря Петренко К. І.,

позивача ОСОБА_4,

представника позивача ОСОБА_5

представників відповідача Андрусенка Олега Васильовича,

Велегури Миколи Івановича, Жир Миколи Івановича

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 та представника позивача ОСОБА_5 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Обласного комунального закладу «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Обласного комунального закладу «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона працювала посаді лікаря психіатра до ОКЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» ДОР» та 03 лютого 2015 р. наказом № 31 її було звільнено з займаної посади згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України, про що вона фактично дізналася у травні 2015 року шляхом отримання на адвокатський запит відповіді від 12 травня 2015 р. за № 219. Своє звільнення вона вважає незаконним та безпідставним, оскільки відповідачем було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення. Так, з наказом про звільнення її, позивача, ознайомлено не було, копію наказу вона не отримувала, крім того по теперішній час вона не отримала трудову книжку. Відповідачем було штучно створено умови, за яких вона було фактично позбавлена змоги потрапити на робоче місце: водій службового автобусу відповідача, який здійснював доставку працівників, відмовився доставити її на роботу, посилаючись на вказівку адміністрації. Коли ж вона на таксі доїхала до роботи, її не було допущено до робочого місця з одночасним повідомленням, що накази про її неналежне виконання посадових обов'язків та про звільнення вже підготовлені. Тому вона вважає, що такі дії зі сторони відповідача не можна розцінювати як її дисциплінарний проступок та застосовувати до неї дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Крім того, причини її звільнення не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки жодного письмового трудового договору відповідач з нею не укладав та не ознайомлював її з правилами внутрішнього трудового розпорядку. Тому позивач просить поновити її на посаді лікаря-психіатра психіатричного відділення № 6 ОКЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» ДОР», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та зобов'язати сплатити їй моральну шкоду у розмірі 12 000 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 лютого 2016 року в позові ОСОБА_4 до обласного комунального закладу «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_4 та представник позивача ОСОБА_5 просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, оскільки вважають, що суд при ухваленні рішення порушив норми матеріального та процесуального права, ухвалив не обґрунтоване рішення; не взято до уваги, що відповідачем не ознайомлено позивача з наказами про прийняття та звільнення з роботи, не видано трудову книжку в день звільнення; позивача не ознайомлено з наказами про притягнення її до дисциплінарної відповідальності; відповідачем в порушення ст. 184 КЗпП України звільнено з роботи, а вона являється матір!ю дитини, яка є інвалідом дитинства; суд безпідставно не задовольнив клопотання позивача про поновлення строку для звернення до суду, який вона пропустила з поважних причин;

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні спору, судом першої інстанції встановлено, що наказом № 43-к по Гейковській обласній психоневрологічній лікарні від 01.03.2001 р. ОСОБА_4 прийнято лікарем-психіатром на 1,0 ставку 01.03.01 р. з місячним випробувальним строком. Направлено на роботу в 1 відділення на 0,5 ставки та 9 відділення на 0,5 ставки (а.с. 38-39 - копія наказу).

В типовій формі Т-2 «Особиста картка працівника» ОСОБА_4, заповненої нею 01.03.2001 р., міститься підпис позивача та зазначено, що з посадовою інструкцією, правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором вона ознайомлена (а.с. 36-37 - копія картки).

Колективний договір укладено між головним лікарем та головою первинної профспілкової організації в 2011 р., 2014 р., (а.с. 136-153, 187-199б, ). В журналі ознайомлення працівників лікарні з колективним договором ОКЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» стоїть підпис ОСОБА_4 за 2011 р. (а.с. 134-135). Згідно акту від 23.02.2014 р., засвідченого завідуючою психіатричного відділення № 4 Дудніченко Т.М., секретарем-друкаркою Борщовою Н.М. та інспектором відділу кадрів Лянг О.В., лікар-психіатр психіатричного відділення № 6 Брюховецька Л.П. відмовилася від підпису про ознайомлення з колективним договором за 2014-2019 р.р. (а.с. 248).

Наказами головного лікаря КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 07 лютого 2014 року, 10 лютого 2014 року, 10 жовтня 2014 року, 13 жовтня 2014 року ОСОБА_4 за неналежне виконання посадових обов'язків оголошені догани (а.с. 95-128 - копії наказів, рапортів, актів, пояснень).

Наказом головного лікаря КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 03 лютого 2015 року ОСОБА_4, лікаря-психіатра психіатричного відділення № 6, звільнено з 03 лютого 2015 року за систематичне невиконання нею без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором та зобов'язано інспектора з кадрів Лянг О.В. видати ОСОБА_4 належно оформлену трудову книжку, головного бухгалтера ОСОБА_12 провести з ОСОБА_4 повний розрахунок відповідно до чинного законодавства (виплатити компенсацію за 3 календарні дні невикористаної відпустки) (а.с. 25-27 - копія наказу).

Згідно протоколу засідання профспілкового комітету КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» ДОР» від 03.02.2015 р. при розгляді подання про отримання згоди на звільнення у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором, профспілковий комітет вирішив дати згоду на звільнення ОСОБА_4 лікаря-психіатра психіатричного відділення № 6 за п. 3 ст. 40 КЗпП України (за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором) (а.с. 33 - копія витягу, а.с. 34-35 - копія протоколу).

Суд в повному обсязі дослідив обставини звільнення позивачки, порушення закону при цьому відповідачем не встановлено, позивачем не оспорені накази головного лікаря КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 07 лютого 2014 року, 10 лютого 2014 року, 10 жовтня 2014 року, 13 жовтня 2014 року про притягнення її за неналежне виконання посадових обов'язків до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган.

Однак колегія суддів не погоджується з висновком суду, що діями відповідача не було порушено законних прав та інтересів позивача, оскільки відповідачем в порушення ст. 184 КЗпП України звільнено з роботи позивача матір дитини, яка є інвалідом дитинства (а.с.7).

Таким чином, при звільнення ОСОБА_4, відповідачем порушені її права.

Проте вирішуючи спір, суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, через неповажність причин пропуску строку для звернення до суду з позовом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач вперше звернувся до суду з даним позовом 18.08.2016 року.

Доводи позивача, що вона дізналася про звільнення лише в травні 2016 року, не спростовують висновків суду щодо відсутності поважних причин пропуску строку для звернення до суду, так як позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження причин поважності пропуску місячного строку, відповідно до положень ст.233,ст.234 КЗпП України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду необхідно залишити без змін, виключивши з мотивувальної частини посилання суду першої інстанції на відсутність порушення прав позивача при звільненні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 310, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 та представника позивача ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 лютого 2016 року залишити без змін

Рішення Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: