Провадження № 2/311/874/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2016 року м. Василівка Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щод предмета спору: виконавчий комітет Василівської міської ради Запорізької області про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження майном,

В С Т А Н О В И В:

07.07.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що вона володіє на праві приватної власності будинком № 1, який знаходиться на провулку Куйбишева в м. Василівка Запорізької області. Дане житлове приміщення належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.2003 року. Даний житловий будинок зареєстрований в Державному комунальному підприємстві «Василівське БТІ» 20.08.2003 року. Вказаний будинок вона придбала ще до укладення шлюбу з відповідачем, перебуваючи на дівочому прізвище ОСОБА_3. 23 серпня 2003 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділом РАЦСу Василівського районного управління юстиції Запорізької області від 23.08.2003 року було зроблено відповідний запис за № 58. Після укладення шлюбу вона прийняла прізвище чоловіка «Домославська». Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 27.10.2005 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Вона, як власник вказаного житла, має право, відповідно до ст.41 Конституції України, ст. 317 ЦК України, володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Вважає, що правових підстав для проживання та реєстрації у вищевказаному житловому приміщенні у відповідача немає. Окрім того, в червні 2016 року він зібрав своє майно і остаточно переїхав на постійно місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона неодноразово зверталася до ОСОБА_2 з проханням знятися з реєстрації. Проте відповідач в усній формі відмовляється зніматись з реєстраційного обліку, у зв'язку з чим вона вимушена захищати свої права власника в судовому порядку. Той факт, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в її будинку, створює для неї суттєві перешкоди в реалізації конституційного права на користування, володіння та розпоряджання своїм власним майном на власний розсуд. На теперішній час вона бажає продати належний їй будинок, але оскільки там зареєстрований відповідач, не має змоги цього зробити. Оскільки відповідач добровільно відмовляється знятися з місця реєстрації, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просить усунути перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження належним їй на праві власності будинком №1, який знаходиться по провулку Куйбишева у місті Василівка Запорізької області шляхом зняття з реєстрації відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на задоволенні позову за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.37).

Представник позивача - адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.47).

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.46).

В судове засідання представник відповідача - адвокат ОСОБА_5 не зявилась, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте до початку судового засідання представником відповідача надана заява, в якій ОСОБА_5 зазначається, що 12.08.2016 року між нею та її довірителем ОСОБА_6 був підписаний додатковий договір щодо припинення строку дії договору про надання правової допомои від 11.07.2016 року (а.с.35).

Представник третьої особи: Василівської міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте суду надано заяву з проханням розглядати справу за відсутності уповноваженого представника третьої особи, рішення просять ухвалити на розсуд суду, заперечень на позов не надано, самостійних вимог щодо предмета спору не заявлено (а.с.19).

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 13.06.2003 року та посвідченому приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7, зареєстрованому у реєстрі за №821, ОСОБА_3 придбано у приватну власність житловий будинок №1, який знаходиться за адресою: пров. Куйбишева, м. Василівка, Запорізька область (а.с.9).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1285317, виданого ДКП «Василівське РБТІ» 20.08.2003 року за ОСОБА_3, згідно договору купівлі-продажу від 13.06.2003 року, зареєстровано право приватної власності на житловий будинок №1, який знаходиться за адресою: пров. Куйбишева, м. Василівка, Запорізька область (а.с.10).

Згідно технічного паспорту, виданого Василівським бюро технічної інвентаризації Василівської районної ради Запорізької області 12.06.2003 року, житловий будинок № 1 по пров. Куйбишева в м.Василівка Запорізької області зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.39-42).

23.08.2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області за актовим записом №58, після укладення якого ОСОБА_3 набула прізвище «Домославська», що підтверджується копією свідоцтва про одруження, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.11).

Згідно копії рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27.10.2005 року, яке сторонами оскаржено не було та набрало законної сили 08.11.2005 року, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_8 було розірвано (а.с.43) на підставі чого Василівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 04.08.2016 року позивачці було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ЖС №115703, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.44).

Відповідно до довідки про склад сімї №1915 від 01.07.2016 року, виданої виконавчим комітетом Василівської міської ради Запорізької області, за адресою: пров. Осінній (Куйбишева), буд.1, м. Василівка, Запорізька область, зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.7).

Відповідно до акту обстеження фактичного проживання ОСОБА_2 за адресою: пров. Куйбишева буд.1 м.Василівка Запорізька область від 17.07.2016 року, складеного головою квартального комітету ОСОБА_10 в присутності сусідів: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 встановлено, що за вищевказаною адресою ОСОБА_2 не проживає з червня 2016 року, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6. (а.с.38).

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Виходячи з положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України щодо обов'язку доказування, обов'язок довести свої заперечення щодо наявності поважних причин відсутності на спірній житловій площі покладено на відповідача.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Стаття 47 Конституції України та ст.9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом.

Право на повагу до житла гарантує і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Права власника житлового будинку визначені в ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до приписів ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом.

Таким чином, при розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, мають встановлюватися наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад встановлені строки, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.

Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Згідно розяснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року з подальшими змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на невизначений строк тощо).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки визнані відповідачем у повному обсязі, тому, відповідно до положень ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванняю, тому суд вважає необхідним визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №1 по пров. Куйбишева в м. Василівка Запорізької області, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, а також враховуючи ті підстави, що відповідач ОСОБА_2 за даною адресою зареєстрований, але не проживає з червня 2016 року. Проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, але, будучи зареєстрованим у даному житловому будинку, який належить позивачу на праві власності, але не проживаючи у ньому, відповідач чинить позивачу, як власнику, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю, крім того, позивач несе необґрунтовані витрати по оплаті комунальних платежів за відповідача та не може у повному обсязі реалізувати своє право на розпорядження приватною власністю, добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає.

Крім того, доводи позивача про відсутність відповідача ОСОБА_2 на теперішній час у спірному будинку без поважних причин, підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем під час розгляду справи не оспорені, тому існують правові підстави для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вищевказаним жилим приміщенням, а саме: житловим будинком №1 по пров. Куйбишева в місті Василівка Запорізької області.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.41,47 Конституції України, ст.ст.317,319,386,391,405 Цивільного Кодексу України, ст.71, 107, 156, 163 Житлового кодексу України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст.ст.7, 10, 11, 60, 61, 79, 88, 157, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: виконавчий комітет Василівської міської ради Запорізької області про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження майном задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні належним ОСОБА_1 на праві приватної власності житловим будинком № 1 по пров. Куйбишева в м.Василівка Василівського району Запорізької області та визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 - таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком № 1 по провулку Куйбишева в місті Василівка Василівського району Запорізької області.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_13