АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-456/11 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/891/К/16 суддя Рибакової В.В.
Категорія - 43 (І) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

27 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів Зубакової В.П., Ляховської І.Є.,

секретар - Чубіна А.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, яка також діє в інтересах ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи - Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора №9», Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «КОМЕНЕРГО-НІКОПОЛЬ» про виділення у користування кімнати, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2009 року ОСОБА_2А звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа - Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора №9» (далі КП «ЖЕК №9») про виділення у користування кімнати, зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 1987 році він разом з відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 отримав квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира складається з чотирьох кімнат розміром 11,7 кв.м; 17,1 кв.м; 16,9 кв.м та 12,9 кв.м, загальною площею 81,9 кв.м, житлова площа 58,6 кв.м. Договір найму був укладений з позивачем, але в 1997 році відповідач ОСОБА_4 без його повідомлення та згоди подала до КП «ЖЕК №9» заяву і переуклала договір найму житлового приміщення на своє імя, що підтверджується відміткою в картці квартиронаймача №8010001. Позивач з відповідачем ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі, їх дочка ОСОБА_3 проживає разом з ними зі своїм малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також в квартирі зареєстрований ОСОБА_5, що є сином відповідача ОСОБА_4 від першого шлюбу.

Протягом тривалого часу між позивачем та відповідачами складаються неприязні стосунки. Комунальні послуги за квартиру раніше сплачувались сторонами справно, однак останнім часом відповідачі зовсім не бажають виконувати свої обовязки квартиронаймачів по сплаті за комунальні послуги. ОСОБА_2 за можливості сплачує вказані платежі, але оплачувати комунальні послуги повністю він матеріально не в змозі. По сплаті комунальних послуг, які надавались до спірної квартири існує заборгованість та з приводу оплати комунальних послуг в сторін постійно виникають конфлікти.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просив суд виділити йому у користування у спірній квартирі - кімнату площею 11,7 кв.м, підсобні приміщення залишити в загальному користуванні та зобовязати КП «ЖЕК №9» укласти з ним окремий договір найму на кімнату площею 11,7 кв.м.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2011 року залучено до участі у справі в якості третьої особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «КОМЕНЕРГО-НІКОПОЛЬ» (далі ТОВ «КК «КОМЕНЕРГО-НІКОПОЛЬ»).

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Виділено ОСОБА_2 у користування кімнату площею 11,7 кв.м в кв.№1 буд.№7 по вулиці Г.Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровської області.

Залишено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у користування кімнату площею 12,9 кв.м, кімнату площею 16,9 кв.м, кімнату площею 17,1 кв.м в кв.№1 буд.№7 по вулиці Г.Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровської області.

Підсобні приміщення кв.№1 буд.№7 по вул. Г.Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровської області: кухню площею 5,4 кв.м, вбиральню 1,0 кв.м, ванну кімнату 2,2 кв.м., коридор 12,8 кв.м., вбудовані шафи 0,8; 0,5; 0,3 ; 0,3 кв.м - залишено в загальному користуванні.

Зобовязано ТОВ «КК «КОМЕНЕРГО-НІКОПОЛЬ» укласти з ОСОБА_2 окремий договір найму на кімнату площею 11,7 кв.м в кв.№1 буд.№7 по вулиці Г.Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровської області.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом не враховано, що її не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, що позбавило відповідача права надати суду пояснення та докази, якими вона заперечує проти позову.

Також апелянт зазначає, що ОСОБА_2 не проживає з нею однією сімєю з 2003 року та з цього часу не мав наміру проживати у даній квартирі.

На думку відповідача ОСОБА_4, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до членів сімї для надання згоди для укладення з ним окремого договору та звернень до наймодавця для укладення договору, а тому у ОСОБА_2 не було підстав для звернення до суду з даним позовом.

Також відповідач зазначає, що ч. 2 ст.107 ЖК УРСР передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення у тому ж населеному пункті договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму житлового приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

ОСОБА_4 вказує, що перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_5, позивачу не чинили, а він добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується. На думку відповідача, позивач втратив право користування спірним жилим приміщенням.

Крім того, відповідно до розяснень, викладених у п.10 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12 квітня 1985 року, наймачу або члену його сімї, який був відсутнім без поважних причин понад зазначені у ст.71 ЖК строки, суд вправі відмовити з цих підстав у задоволенні позову про виселення, вселення, обмін, поділ житлового приміщення, незалежно від того, чи було предявлено зустрічний позов про визнання позивача таким, що втратив право на жиле приміщення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно картки квартиронаймача № 8010001 (а.с.9) договір найму квартири АДРЕСА_2 був укладений з позивачем ОСОБА_2, але в лютому 1997 році було змінено квартиронаймача вказаної квартири на відповідача ОСОБА_4 за її заявою.

Відповідно до довідки ТОВ «КК «КОМЕНЕРГО-НІКОПОЛЬ» №309 від 27.02.2009 року та довідки ТОВ «КК «КОМЕНЕРГО-НІКОПОЛЬ» №1373/1 від 08.06.2011 року, позивач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Разом з позивачем в даній квартирі зареєстровані ОСОБА_4 дружина позивача, ОСОБА_3 дочка позивача та відповідача ОСОБА_4 і син ОСОБА_3 - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 син відповідача ОСОБА_4 від іншого шлюбу. (а.с.7,8,62)

Згідно технічного паспорта від 31.05.2010 року (а.с.29-31) та технічного паспорта від 06.04.2016 року (а.с.135-136) спірна квартира складається з чотирьох кімнат, загальною площею 81,9 кв.м, житловою площею 58,6 кв.м, у тому числі 1-а кімната 12,9 кв.м, 2-а кімната 16,9 кв.м, 3-я кімната 17,1 кв.м, 4-а кімната 11,7 кв.м, кухні площею 5,4 кв.м, ванної кімнати 2,2 кв.м, вбиральні поєднаної 1,0 кв.м, коридору 12,8 кв.м, вбудованої шафи 0,8; 0,5; 0,3; 0,3 кв.м.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що між ним та відповідачами, які мають право користування спірною квартирою, склались неприязні особисті відносини, виникають спори щодо сплати комунальних послуг, що призводить до виникнення заборгованості, у звязку з чим, позивач вимушений ставити питання про виділення йому у користування ізольованої кімнати розміром 11,7 кв.м та зміну договору найму житлового приміщення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався ст. 63, 64, 104 ЖК України та дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача і можливість виділити йому в користування кімнату площею 11,7 кв.м та зобовязати ТОВ «КК «КОМЕНЕРГО-НІКОПОЛЬ» укласти з ним окремий договір найму на цю кімнату.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.104 ЖК України, член сім,ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сімї, які проживають разом з ним, укладання з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає ст.63 цього Кодексу.

При вирішенні питання про зміну договору найму житлового приміщення суд повинен зясувати, чи можливо з урахування санітарних і технічних умов укласти два договори найму, чи не призведе зміна договору найму до штучного погіршення житлових умов і чи не спричинить необхідності взяття громадянина на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що в силу ст. 104 ЖК суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача, йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення, розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення.

Правила ч. 2 ст. 50 ЖК України про те, що при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими дев'яти років, крім подружжя, та відповідні положення підпункту 7 п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою РМ України №470 від 11.12.1984 року, можуть бути підставою для відмови у позові члена сім'ї наймача про укладення з ним окремого договору найму (ст. 104 ЖК України) в тому разі, коли поділ жилого приміщення за цим позовом призвів би до спільного проживання зазначених осіб різної статі.

Належність членів сім'ї наймача жилого приміщення до осіб, які потребують поліпшення житлових умов, є перешкодою для задоволення судом позову про поділ цього приміщення в тому разі, коли необхідність у постановці когось із них на облік для поліпшення житлових умов виникне в результаті виділу позивачеві ізольованого жилого приміщення, а до цього підстав для постановки на квартирний облік не було.

Приписами ч. 2 ст. 63 ЖК України визначено, що не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (ч. 1 ст. 48 ЖК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі,але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України.

Відповідно до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою РМ України №470 від 11.12.1984 року, розмір жилого приміщення, що надається за договором найму державного житлового фонду надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті.

Постановою Виконкому Дніпропетровської обласної ОСОБА_7 народних депутатів і президії ОСОБА_7 профспілок №199 від 24 травня 1990 року в населених пунктах області визначено рівень забезпеченості житловою площею для визнання потреб в поліпшенні житлових умов з 01 липня 1990 року у розмірі 6,7 кв.м на кожного члена сімї.

Як вбачається з матеріалів справи, виходячи із розміру житлової площі спірної квартири 58,6 кв.м на кожного з зареєстрованих в ній осіб приходиться 11,72 кв.м. (58,6 кв.м : 5).

Зважаючи на те, що кімната площею 11,7 кв.м в квартирі АДРЕСА_2 є ізольованим приміщенням, що вбачаться з технічного паспорту спірної квартири, а також те, що виділення її позивачу не призведе до штучного погіршення його житлових умов і житлових умов відповідачів та не викличе необхідності постановки їх на облік, як таких, що потребують поліпшення житлових умов, враховуючи житлову площу даної кімнати і житлову площу інших кімнат у квартирі, які залишаються у користуванні відповідачів, в порівнянні з рівнем забезпеченості житловою площею у м. Нікополі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість задовольнити позовні вимог ОСОБА_2 та виділити йому в користування ізольовану кімнату площею 11,7 кв.м та зобовязавши ТОВ «КК «КОМЕНЕРГО-НІКОПОЛЬ» укласти з ним окремий договір найму на цю кімнату. Інші кімнати квартири площею 12,9 кв.м, площею 16,9 кв.м, площею 17,1 кв.м в кв.№1 буд.№7 по вулиці Г.Чорнобиля в м. Нікополі суд першої інстанції правильно залишив у користуванні ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3В та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а підсобні приміщення даної квартири, а саме: кухню площею 5,4 кв.м, вбиральню 1,0 кв.м, ванну кімнату 2,2 кв.м., коридор 12,8 кв.м., вбудовані шафи 0,8; 0,5; 0,3 ; 0,3 кв.м - вірно залишено судом в загальному користуванні сторін по справі.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до членів сімї для надання згоди для укладення з ним окремого договору та звернень до наймодавця для укладення договору, а тому у ОСОБА_2 не було підстав для звернення до суду з даним позовом, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки під час судового розгляду встановлено наявність неприязних особистих стосунків між позивачем та відповідачами, а про відсутність згоди з боку ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на укладення з позивачем окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, у порядку передбаченому ч. 1 ст. 104 ЖК України, свідчить звернення ОСОБА_2 до суду з цим позовом.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи з пенсії позивача ОСОБА_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3, у період з жовтня 2010 року по листопад 2015 року стягувались кошти в рахунок погашення заборгованості по оплаті за комунальні послуги згідно виконавчого документа №2н-3155 від 17.12.2009 року на користь НКП «НТЕ» в розмірі 10657,74 грн. надісланого відділом державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції. (а.с.130-134)

Крім того, факт наявності між сторонами неприязних стосунків встановлений під час судового розгляду, не заперечувався відповідачами. Зокрема, відповідач ОСОБА_4 в апеляційній скарзі вказувала, що позивач іноді приходив до спірної квартири та розпочинав сварки і скандали. (а.с.103)

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 був відсутній у спірній квартирі понад шість місяців з поважних причин, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачі чинили позивачу перешкоди у користуванні даною квартирою, тому колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що позивач втратив право користування спірним жилим приміщенням.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що ні вона, ні її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_5, позивачу не чинили перешкод в користуванні жилим приміщенням, відхиляються колегією суддів, оскільки вони є безпідставними та суперечать встановленим судом обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що позивач ОСОБА_2 не бажає проживати у ІНФОРМАЦІЯ_4, колегія суддів не може взяти до уваги, так як вони спростовуються фактом предявлення ОСОБА_2 даного позову та здійснення ним погашення заборгованості по комунальним послугам, які надаються до вказаної квартири.

Відповідно до ч.2 ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, відповідачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вибуття позивача в інше житлове приміщення на постійне місце проживання.

Натомість, як вбачається з довідок ТОВ «КК «КОМЕНЕРГО-НІКОПОЛЬ» №309 від 27.02.2009 року та №1373/1 від 08.06.2011 року, позивач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Тому, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4 в цій частині.

Посилання відповідача на те, що її не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, що позбавило відповідача права надати суду пояснення та докази, якими вона заперечує проти позову, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки перелічені відповідачем порушення не призвели до неправильного вирішення справи та ухвалення незаконного рішення, тому відповідно до вимог ч.3 ст.309 ЦПК України не можуть бути підставою для скасування законного рішення суду. Також колегією суддів враховується, що доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, відповідачем до апеляційного суду не надано.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду на підставі ст.308 ЦПК України - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.П. Зубакова

ОСОБА_8