АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5254/16 Головуючий 1 інст. Бугера О.В.
Категорія: договір кредиту Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Івах А.І., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 липня 2016 року,

у с т а н о в и л а:

В грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 «Надра» (далі ПАТ КБ «Надра») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 звернулося у суд із позовом до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «БМЗ-Буд-Проект» (далі ТОВ «БМЗ-Буд-Проект») про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позивач вказав, що 11 грудня 2007 року укладено Кредитний договір № 6/5/30/2007/840-К/280, відповідно до умов якого Відкрите акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра»), змінене на ПАТ КБ «Надра», надало ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 29 600 доларів США 00 центів зі сплатою відсотків у розмірі 14,5% річних строком до 10 грудня 2012 року.

З метою забезпечення виконання зобовязання за даним договором в цей же день укладено Договір поуки № 6/5/30/2007/980-П/281 - з ТОВ «БМЗ-Буд-Проект» та Договір застави № 6/5/30/2007/980-З/282 з ОСОБА_4, предметом якого є автомобілі марки КРАЗ КС-4574А (автокран 10-20Т-С), реєстраційний № НОМЕР_1, та КРАЗ сідловий тягач-Е, реєстраційний № АХ 3953ВС, що належать на праві власності ОСОБА_5, який є майновим поручителем ОСОБА_3 за його зобовязаннями згідно Кредитного договору № 6/5/30//2007/840-К/28011 від 11 грудня 2007 року.

Однак умови Кредитного договору № 6/5/30//2007/840-К/280 виконані не були, у звязку з чим станом на 06 листопада 2015 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 3 534 712 грн. 94 коп., із яких заборгованість за кредитом 652 943 грн. 74 коп.; заборгованість за відсотками 1 412 153 грн. 75 коп.; пеня за прострочення сплати кредиту 958 075 грн. 03 коп.; штраф за порушення умов кредитного договору 511 540 грн. 42 коп.

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» дану суму заборгованості та судовий збір в розмірі 53 020 грн. 69 коп. в частковому порядку.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав частково, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності. Вважав, що з відповідачів підлягає стягненню загальна сума заборгованості за Кредитним договором № 6/5/30/2007/840-К/280 в розмірі 7 650 грн. 60 коп.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «БМЗ-Буд-Проект» закрито з підстав, передбачених пунктом 1 статті 205 ЦПК України.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 липня 2016 року позов задоволено частково.

З ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» стягнуто 3 229 581 грн. 65 коп. (заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена - 652 943 грн. 74 коп.; заборгованість за відсотками 1 412 153 грн. 75 коп.; пеня за прострочення сплати кредиту 652 943 грн. 74 коп.; штраф за порушення умов кредитного договору 511 540 грн. 42 коп.) та 53 020 грн. 69 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального, матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову. Зокрема зазначає, що право позивача на стягнення з відповідача боргових зобовязань повинно обчислюватися з 11 грудуня 2012 року. Таким чином, сума, що підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «Надра», становить 667 доларів США 43 центи, що за курсом НБУ на момент подачі позову складає 15 301 грн. 19 коп., яка може бути з нього стягнута з урахуванням трирічного строку позовної давності.

Позивач рішення суду першої інстанції не оскаржив, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строку та в порядку, що встановлені договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (стаття 1054 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

За правилами пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного троку. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Саме така правова позиці міститься в постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100 цс 14, яка відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Матеріали справи свідчать, що 11 грудня 2007 року укладено Кредитний договір № 6/5/30/2007/840-К/280, відповідно до умов якого ВАТ КБ «Надра», змінене на ПАТ КБ «Надра», надало ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 29 600 доларів США 00 центів зі сплатою відсотків у розмірі 14,5% річних строком до 10 грудня 2012 року.

З метою забезпечення виконання зобовязання за даним договором в цей же день укладено Договір поуки № 6/5/30/2007/980-П/281 - з ТОВ «БМЗ-Буд-Проект» та Договір застави № 6/5/30/2007/980-З/282 з ОСОБА_4, предметом якого є належні йому на праві власності автомобілі марки КРАЗ КС-4574А (автокран 10-20Т-С), реєстраційний № НОМЕР_1, та КРАЗ сідловий тягач-Е, реєстраційний № АХ 3953ВС.

Однак умови Кредитного договору № 6/5/30//2007/840-К/280 виконані не були, у звязку з чим станом на 06 листопада 2015 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 3 534 712 грн. 94 коп., із яких заборгованість за кредитом 652 943 грн. 74 коп.; заборгованість за відсотками 1 412 153 грн. 75 коп.; пеня за прострочення сплати кредиту 958 075 грн. 03 коп.; штраф за порушення умов кредитного договору 511 540 грн. 42 коп.

Доказів того, що сума боргу сплачена в повному обсязі матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 652 943 грн. 74 коп., пені за прострочення сплати кредиту 958 075 грн. 03 коп. з урахуванням вимог частини 3 статті 551 ЦК України та штрафу за порушення умов кредитного договору в розмірі 511 540 грн. 42 коп.

Доводи апеляційної інстанції про застосування строку позовної давності до вимог щодо заборгованості за тілом кредиту не можуть бути прийняті до уваги.

На підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 26 березня 2913 року звернуто стягнення на рухоме майно автомобілі марки КРАЗ КС-4574А (автокран 10-20Т-С), реєстраційний № НОМЕР_1, та КРАЗ сідловий тягач-Е, реєстраційний № АХ 3953ВС, що належать на праві власності ОСОБА_5, який є майновим поручителем ОСОБА_3 за його зобовязаннями згідно Кредитного договору № 6/5/30//2007/840-К/28011 від 11 грудня 2007 року.

Зазначене рухоме майно на підставі Договору застави, посвідченого 11 грудня 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 2321, передане в заставу ПАТ КБ «Надра».

Строк платежу за цим договором застави настав 24 січня 2013 року.

Сам позивач визнав, що право позивача є порушеним з дати закінчення терміну договору, тобто з 11 грудня 2012 року.

Крім того, 08 січня 2013 року ОСОБА_3 позивачем направлялася досудова вимога про дострокове виконання зобовязання за Кредитним договором № 6/5/30//2007/840-К/280 та задоволення вимоги шляхом звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання чи неналежного виконання позивачальником основного зобовязання, на яку позивач не відреагував.

Однак з висновком суду про стягнення заборгованості за відсотками погодитись не можна.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Визначення поняття «зобовязання» міститься у частині 1 статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також у частині 1 статті 611, частинах 2-4 статті 612 ЦК України, частинах 1, 2 статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника.

В пункті 1.3. Кредитного договору № 6/5/30/2007/840-К/280 сторони встановили як строк дії договору до 10 грудня 2012 року, так і порядок повернення кредиту згідно графіку, а саме строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів для основної заборгованості та відсотків за користування кредитом кожного місяця (Розділ Ш).

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строк виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною 3 статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязаний його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом, перебіг загально ї та спеціальної позовної давності починається, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами Кредитного договору № 6/5/30/2007/840-К/280 передбачені окремі самостійні зобовязання , які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Саме такі висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14 та від 19 листопада 2014 року у справі № 6-160цс14.

В суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що останній платіж відповідачем зроблено в липні 2008 року, а в подальшому ОСОБА_3 припинив сплату чергових платежів, у тому числі процентів за користування кредитом..

Кредитор звернувся до суду з вимогами про стягнення процентів за користування кредитом лише 03 грудня 2015 року, надавши розрахунок станом на 06 листопада 2015 року.

Отже, підстав для задоволення позову в частині стягнення процентів за користування кредитом немає.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за відсотками в розмірі 1 412 153 грн. 75 коп. підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову позову в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 липня 2016 року скасувати в частині вирішення спору щодо стягнення відсотків.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 1 412 153 грн. 75 коп. відсотків за Кредитним договором № 6/5/30/2007/840-К/280 від 11 грудня 2007 року відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді А.П.Івах

ОСОБА_8