Справа № 306/2249/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 серпня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача : ОСОБА_1,

суддів - Павліченка С.В., Фазикош Г.В.,

при секретарі: Шукаль О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ "Укрсоцбанк" на рішення Свалявського районного суду від 14 червня 2016 року по справі за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ Укрсоцбанк звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії (на оплату страхових платежів).

Позов мотивовано тим, що 23.07.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк та ОСОБА_2 був укладений договір №305/90-С-08, відповідно до якого відповідачу було відкрито кредитну лінію, в межах максимального ліміту заборгованості за кредитом у сумі 3207,95 грн., з порядком повернення кредиту згідно з умовами договору, зі сплатою 24 % річних та кінцевим терміном повернення заборгованості до 22.07.2023 року.

Внаслідок порушення відповідачем умов договору по здійсненню повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, у ОСОБА_2 виникла заборгованість за договором кредиту перед ПАТ Укрсоцбанк у сумі 4301,25 грн., яка складається із заборгованості по кредиту у сумі 2130.47 гривень; заборгованості по відсоткам у сумі 2170.78 гривень.

Посилаючись на вищезазначені обставини, ПАТ Укрсоцбанк просило суд першої інстанції стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором № 305/90-С-08 від 23 липня 2008 року у сумі 4301, 25 грн., яка складається з: 2130, 47 грн. заборгованість по кредиту; 2170, 78 заборгованість по відсотках, а також сплачений судовий збір.

Рішенням Свалявського районного суду від 14 червня 2016 року у задоволенні позову ПАТ Укрсоцбанк - відмовлено.

Не погодившись з рішенням Свалявського районного суду від 14 червня 2016 року позивач ПАТ Укрсоцбанк оскаржило дане рішення в апеляційному порядку, вважаючи, що таке є незаконним, не обєктивним, не обґрунтованим, винесеним із грубим порушенням норм матеріального права та не повним зясуванням обставин, що мають істотне значення для справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ Укрсоцбанк.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції, розглядаючи позовні вимоги ПАТ Укрсоцбанк до ОСОБА_2 по договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 305/90-С-08 від 23 липня 2008 року не звернув уваги на те, що вказаний представником відповідача виконавчий напис №1189 від 14.09.2010 року, вчинений з метою погашення заборгованості відповідача, на іпотечному договорі №305/90-Ж-08 від 14.01.2008 року, який забезпечує виконання зобовязань відповідача по договору кредиту №305/90-Ж-08 від 14.01.2008 року, і є зовсім іншим договором кредиту, відмінним від того, по якому заявлені позовні вимоги. Таким чином, суд першої інстанції прийняв до уваги неналежні докази по справі, на підставі яких дійшов помилкового висновку про те, що відповідачем нібито частково погашено заборгованість, яка є предметом спору, за рахунок реалізації іпотечного майна.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Відповідач по справі не зявився в судове засідання апеляційної інстанції. Судова колегія вважає, що на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України, може розглянути справу без його участі, тому що він належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи та його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, представника позивача по справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень Верховного Суду України, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що боржником у повному обсязі виконано грошове зобовязання за даним кредитним договором за рахунок реалізації іпотечного майна.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки суд першої інстанції дійшов його без повного та всебічного зясування дійсних обставин справи, прав сторін та з порушенням норм матеріального права, що підтверджується наступними міркуваннями.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції не звернув уваги на те, що 23 липня 2008 року між сторонами по справі були укладені два різні договори кредиту, кредитний договір від 23 липня 2008 року №305/90-С-08, відповідно до якого відповідачу було відкрито кредитну лінію, в межах максимального ліміту заборгованості за кредитом у сумі 3207,95 грн., з порядком повернення кредиту згідно з умовами договору, зі сплатою 24 % річних та кінцевим терміном повернення заборгованості до 22.07.2023 року, та кредитний договір №305/90-Ж-08 від 23 липня 2008 року, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмір 45 000, 00 тис. доларів США, і є зовсім іншим договором кредиту, відмінним від того, по якому заявлені позовні вимоги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних міркувань.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини.

23.07.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк та ОСОБА_2 був укладений договір №305/90-С-08, відповідно до якого відповідачу було відкрито кредитну лінію, в межах максимального ліміту заборгованості за кредитом у сумі 3207,95 грн., з порядком повернення кредиту згідно з умовами договору, зі сплатою 24 % річних та кінцевим терміном повернення заборгованості до 22.07.2023 року.

Відповідно до п.1.1.1 договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо «Транш», а у сукупності «Транші», зі сплатою 24.00% річних, в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом в сумі 3207.95 грн., з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 22 липня 2023 року на умовах, визначених договором.

Факт порушення умов кредитного договору та неповернення кредитних коштів позичальником кредитору підтверджений розрахунком заборгованості за договором № 305/90-С-08 від 23 липня 2008 року станом на 06 серпня 2015 року: виникла заборгованість у сумі 4301, 25 грн., яка складається з: 2130, 47 грн. заборгованість по кредиту; 2170, 78 заборгованість по відсотках( а. с.3).

Відповідач у суді першої інстанції заперечував факт наявності у нього заборгованості за даним кредитним договором, та стверджував, що погасив заборгованість за таким за рахунок коштів по реалізації іпотечного майна.

Представник позивача у суді першої та апеляційної інстанцій заперечував факт погашення боржником заборгованості за кредитним договором №305/90-С-08 від 23 липня 2008 року, та стверджував факт того, що погашення кредитних коштів за рахунок реалізації іпотечного майна відбулося за іншим договором кредиту, а саме, №305/90-Ж-08 від 23 липня 2008 року, і дане твердження ґрунтується на наступних письмових доказах.

Зокрема, договором кредиту №305/90-Ж-08 від 23 липня 2008 року відповідач ОСОБА_2 отримав грошові кошти в розмірі 45000,00 доларів США, зі сплатою відсотків 14,00% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 22 липня 2023 року. За даним кредитним договором в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 передав в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку за адресою м.Свалява, вул.Жатковича,12 .

14 вересня 2010 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 було видано виконавчий напис за № 1189 щодо звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, загальним розміром 0, 0619 га, що знаходиться за адресою м. Свалява, вул. Жаткевича, 12, який належить на праві власності ОСОБА_2. Дане майно було передане в іпотеку публічному акціонерному товариству Укрсоцбанк по іпотечному договору, посвідченому 23 липня 2008 року приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстром № 2023.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації іпотечного майна, вимоги ПАТ Укрсоцбанк підлягають задоволенню за кредитним договором №305/90-Ж-08 від 23 липня 2008 року.

10 травня 2012 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, відповідно до протоколів № 1-6/189/12і та №2-6/189/12і здійснено проведення прилюдних торгів, і від 25 вересня 2012 року житловий будинок та земельну ділянку за адресою м.Свалява, вул.Жаткевича, 12 було придбано ОСОБА_5, мешканкою с.Лопушне,102 Міжгірського району Закарпатської області за 233 175,94 гривень. 26 вересня 2012 року державним виконавцем складено акт про реалізацію предмета іпотеки та грошові кошти перераховано на користь ПАТ Укрсоцбанк.

Згідно з виконавчим написом нотаріуса було проведено погашення по заборгованості ПАТ Укрсоцбанк боржника за кредитним договором №305/90-Ж-08 від 23.07.2008 року.

Отже, вищенаведеними доказами стверджується факт того, що за рахунок реалізації іпотечного майна було погашено заборгованість боржника не за договором кредиту від 23 липня 2008 року №305/90-С-08, а за іншим кредитним договором №305/90-Ж-08 від 23 липня 2008 року, зобовязання якого було забезпечено іпотекою.

З огляду на наведене, висновок місцевого суду про те, що відповідачем у повному обсязі виконане кредитне зобовязання за зазначеним кредитним договором та відсутність заборгованості, є незаконним, оскільки не ґрунтується на зібраних у справі доказах, а тому, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для відмови кредитору за даним кредитним договором у задоволенні позову.

Зібраними по справі доказами стверджено факт того, що зобовязання за кредитним договором позивач виконав, надавши відповідачеві кредитні кошти в повному обсязі, і цей факт визнавався та не оспорювався відповідачем у суді першої інстанції.

Взяті на себе зобовязання відповідач за кредитним договором від 23 липня 2008 року №305/90-С-08, належним чином не виконав і станом на 06 серпня 2015 року його заборгованість перед банком становить суму 4301, 25 грн., яка складається з: 2130, 47 грн. заборгованість по кредиту; 2170, 78 заборгованість по відсотках.

За таких обставин, а також у відповідності до вимог с.ст. 610, 1049 ЦК України на відповідача слід покласти обовязок по поверненню кредитору кредитних коштів за договором кредиту №305/90-С-08 від 23 липня 2008 року у сумі 4301, 25 грн., яка складається з: 2130, 47 грн. заборгованість по кредиту; 2170, 78 заборгованість по відсотках.

Колегія суддів вважає, що неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, відповідно до пунктів 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову .

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду від 14 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за договором № 305/90-С-08 від 23 липня 2008 року у сумі 4301, 25 грн., яка складається з: 2130, 47 грн. заборгованість по кредиту; 2170, 78 заборгованість по відсотках.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 2557, 80 грн. сплаченого судового.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: