АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/854/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2482/16Головуючий у 1-й інстанції Степура А. А. Доповідач ап. інст. Чічіль В. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Чічіля В.А.,

Суддів: Мартєва С.Ю., Кузнєцової О.Ю.,

За участю секретаря: Шевченко І.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс-Банк" на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.05.2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Правекс-Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, прохаючи солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 28518 доларів США 64 цента, з яких: кредит - 23736,64 доларів США, проценти - 4782,00 доларів США; стягнути в рівних частках з обох відповідачів понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 9801 гривня 79 копійок.

В обґрунтування позову ПАТ КБ «Правекс-Банк» вказав, що він належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 399-170/08Р від 08 жовтня 2008 року, надавши ОСОБА_2 кредитні кошти в розмірі 27865 доларів США.

Згідно з п. 1.2 кредитного договору, кредит надається строком до 08 жовтня 2015 року. За період користування кредитними коштами, позичальником були здійнені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором в повному обсязі не погашена.

Також, позивач вказав, що у порушення п.п. 1.2, 4.2 кредитного договору, позичальник несвоєчасно сплачував проценти за користування кредитними коштами, у результаті чого за ним перед банком утворилась заборгованість зі слати таких процентів у розмірі 4782 долари США.

Загальний розмір пені, яку банк має стягнути з позичальника, становить 20139 доларів США 19 центів.

В якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 399-170/08Р від 08 жовтня 2008 року, за умовами якого поручитель зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено у зв`язку з пропуском позивачем строку на звернення до суду за захистом своїх прав.

В обґрунтування рішення суд першої інстанції послався на те, що за умовами кредитного договору, позичальник взяв на себе зобов`язання погашати у відповідності з графіком погашення кредиту, встановленого в додатку № 2 до договору заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів щомісяця до 10-го числа наступного місяця. За даними розрахунку заборгованості погашення боргу за кредитним договором останній раз проводилося 03.08.2010 року, а отже, до 10 вересня 2010 року відповідач черговий щомісячний платіж не здійснив, а тому початком перебігу строку позовної давності необхідно вважати 11 вересня 2010 року.

У п. 9.2 кредитного договору зазначено, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та (або) сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п. 1.2 даного договору, припиняється достроково на 10 день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Таким чином, кредитний договір, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Правекс-Банк», припинив свою дію з 10 вересня 2010 року.

Із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився позивач ПАТ КБ «Правекс-Банк», подавши на нього апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а саме ст.ст. 256, 261 ЦК України.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що кредитним договором № 399-170/08Р від 08 жовтня 2008 року був встановлений кінцевий строк виконання зобов`язання - 08 жовтня 2015 року. Таким чином, строк позовної давності за зобов`язанням повинен був закінчитися 08 жовтня 2018 року. Банк звернувся до суду за захистом свого порушеного права 09 вересня 2015 року, тобто в межах строку позовної давності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08.10.2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 399-170/08Р, за умови якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 27865 доларів США.

Відповідно до пункту 4.1 кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі грошових коштів з каси банку після укладення договору застави і надання позичальником документа, що підтверджує страхування заставленого майна на користь банку.

Відповідне зобов`язання було виконано позивачем.

Пунктом 1.2 кредитного договору встановлено, що кредит надається позичальникові терміном з 08.10.2008 року до 08.10.2015 року зі сплатою 13,99 % річних.

Згідно з пунктом 4.4 кредитного договору, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом щомісяця включно до 10-го числа шляхом внесення грошових коштів у відповідності з графіком погашення кредиту, встановленого в додатку № 2 до даного договору.

Пунктом 4.5 кредитного договору передбачено, що відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, вказаного у п. 1.2 даного договору.

З метою забезпечення виконання зобовязань відповідачем ОСОБА_2 за кредитним договором, 08.10.2008 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 399-170/08Р.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст.530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин, початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Відповідно до п. 4.4 договору, позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту щомісяця включно до 10-го числа шляхом внесення грошових коштів у відповідності з графіком погашення кредиту, встановленого в додатку № 2 до даного договору.

Згідно з п. 4.5 договору, відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, зазначеного в п. 1.2 даного договору.

Відповідно до п. 10.1 договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

Згідно з п. 9.2 договору, сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п. 1.2 даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у яком виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. Не повідомлення банком позичальнику у письмовій формі про припинення строку користування кредитом, не може бути підставою для недійсності даної умови.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року № 6-249цс15.

При цьому, за умовами кредитного договору, погашення кредиту повинно здійснюватись частинами кожного місяця, отже, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 здійснив останній платіж за кредитним договором 03.08.2010 року, строк користування кредитом вважається таким, що сплив на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення, тобто з 10 вересня 2010 року, а ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернулося до суду з позовом у січні 2016 року, тобто з пропущенням строку позовної давності.

За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Отже, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що у зв'язку з неналежним виконання умов договору, позичальником змінився строк виконання основного зобов'язання (п. 9.2 договору) і банк мав право з 10 вересня 2010 року й протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду із позовом.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, у разі неповернення грошових коштів за кредитним договором у належному розмірі, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягають стягненню у межах строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс-Банк" - відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.05.2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.А. Чічіль

Судді: С.Ю. Мартєв

О.Ю. Кузнєцова

З оригіналом згідно: В.А. Чічіль