У х в а л а

іменем україни

24 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права власності та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, у якому просив припинити право власності відповідача на 1/6 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на вказану частину квартири.

На обгрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що йому на праві власності належить 5/6 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_1, інша 1/6 частини вказаної квартири належить його бабусі ОСОБА_5, яка у спірній квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, за станом квартири не слідкує. ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5, а мешкає взагалі за адресою: АДРЕСА_2, тому позивач звернувся до відповідача з пропозицією придбати її 1/6 частину квартири, однак відповіді не отримав, просив задовольнити позов.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_5 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 вартість 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 в сумі 33 758 грн, що внесені згідно квитанції від 09 лютого 2015 року № 13186541 ОСОБА_4 на депозитний рахунок Червонозаводського районного суду м. Харкова, які підлягають виплаті ОСОБА_5 територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Харківській області.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно застосувавши положення ч. 1 ст. 365 ЦК України, дійшли до обгрунтованого висновку про наявність підстав для припинення права ОСОБА_5 на частку у спільній власності, оскільки належна їй 1/6 частина однокімнатної квартири АДРЕСА_1 є незначною та не може бути виділена в натурі, вона має у власності інше житло і припинення її права власності на частку цієї квартири не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сім'ї, крім того, позивач вніс на депозитний рахунок суду вартість її частки квартири у розмірі 33 758 грн.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2015 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 про те, що вона подарувала свою частку квартири сину ОСОБА_6, який не брав участі у справі, а оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права та обов'язки, є безпідставними, оскільки договір дарування був укладений, а її син був зареєстрований у квартирі після ухвалення рішення судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, тому ці обставини не є підставою для скасування ухвалених у справі рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду.

Доводи касаційної скарги про те, що компенсація належної відповідачці 1/6 частини квартири не відповідає її реальній ринковій вартості є безпідставними, оскільки вона не надала доказів на підтвердження цих обставин, а повторна будівельно-технічна експертиза не була проведена, у зв'язку з несплатою відповідачкою витрат на її проведення.

Інші доводи касаційної скарги також не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева