Справа № 592/7126/16-ц
Провадження № 2-з/592/37/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Л. М. Труханова розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ДП «торговий Дім «Інвестор-96» про стягнення боргу за договором позики в сумі 100000 грн.

11.08.2016 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на ? нежитлового приміщення (магазину), реєстраційний номер 17277730, загальною площею 39,9 кв.м., розташованого за адресою: м. Суми, вул.. Черепіна 70а та нежитлового приміщення реєстраційний номер майна 8792845, загальною площею 412 кв.м, розташованого за адресою м. Суми, вул.. Лисенка, 3, що належить відповідачу

Відповідно до ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно розяснень Пленуму ВСУ, які містяться в постанові № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, вважаю, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, в заяві про забезпечення позову та позові зазначено, що ОСОБА_1 надала ДП «Торговий Дім «Інвестор-96» згідно договору позики 100000 грн, однак в звязку з невиконанням даного договору вона звернулась до суду в вимогою до відповідача про повернення суми боргу.

Враховуючи характер спірних правовідносин, обставини справи, відповідність виду заходів забезпечення позову вимогам закону, керуючись вимогами ч. 5 ст. 153 ЦПК України, положень п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд дійшов висновку про безпідставність твердження позивача про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також оскільки даний спір не є спором щодо вирішення питання щодо власності цього майна, тому немає необхідності накладати на нього арешт і заборону на відчуження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити ОСОБА_1

Ухвала судді може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.М. Труханова