Справа № 541/534/16-ц
Провадження №2/541/383/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 квітня 2016 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої ,судді Куцин В. М.,

при секретарі Борисенко М. Б.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що 31 березня 2012 року в селі Вовнянка Миргородського району Полтавської області померла ОСОБА_3, яка своїм заповітом від 22 лютого 2012 року все належне їй майно та все те що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла їй.

В наслідок смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина в тому числі і на будинковолодіння по вулиці Коцюбинського, 62 в селі Вовнянка Миргородського району. В установленому законом порядку вона прийняла спадщину.

ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння, однак нотаріус відмовив їм у вчиненні нотаріальних дій, оскільки оригінал свідоцтва на право особистої власності на будинковолодіння, виданий на імя спадкодавця ОСОБА_3 17.07.1989 року Гаркушинською сільською радою Миргородського району, на підставі якого зареєстровано за спадкодавцем право власності, не зберігся.

Враховуючи, що відповідно до положень ст. 25 ЦК України отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно, домоволодіння в звязку зі смертю власниці неможливо, а будь яким іншим способом захистити своє право вона не має можливості, тому звернулася до суду з вищевказаним позовом та просила визнати за нею, ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на будинковолодіння, розташоване за адресою село Вовнянка, вулиця Коцюбинського, 62, Миргородського району, Полтавської області, яке складається з житлового будинку А-1, загальною площею 40,3 кв. м, житловою площею 18,6 кв.м. та господарських споруд прибудови а ,сараю Б, сараю Г, погреба г, вбиральні Д, і споруд №1-3 загальною вартістю 72287 гривень, після смерті 31 березня 2012 року ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Суду пояснила, що вона здійснювала догляд за ОСОБА_3 і остання заповіла все належне їй майно, в тому числі будинок з господарськими спорудами, який розташований на земельній ділянці в селі Вовнянка по вулиці Коцюбинського,62 Миргородського району. При зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, оскільки відсутній оригінал свідоцтва про право власності на імя ОСОБА_3 Отримати свідоцтво на спадщину на земельну ділянку на якій розміщене домоволодіння вона має можливість у нотаріуса, так як державний акт зберігся. Просила розглянути справу за відсутності представника відповідача, проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився повторно, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи на адресу суду не надходило ( а.с.20,27).

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 розпорядилася своїм майном на випадок смерті, 22 лютого 2012 року склала заповіт на імя позивачки ОСОБА_1 (а.с.6).

31 березня 2012 року померла ОСОБА_3 в селі Вовнянка Миргородського району Полтавської області, внаслідок чого відкрилася спадщина (а.с.5).

До спадкового майна серед іншого входить житловий будинок № 62 та господарські споруди, розташовані по вулиці Коцюбинського в селі Вовнянка Миргородського району Полтавської області, який належав ОСОБА_3 згідно Свідоцтва на право особистої власності від 17.07.1989 року, виданого виконавчим комітетом Гаркушинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що підтверджується довідкою ДКП «Миргородтехінвентаризація №290-Т від 23.02.2016 року (а.с.8).

Відповідно до державного акту про право приватної власності на земельну ділянку виданого на підставі рішення ОСОБА_2 сільської ради №39 від 28.09.2009 року земельна ділянка площею 0,2100 га, на якій розташоване дане будинковолодіння, належала на праві приватної власності ОСОБА_3, яка померла.

Після смерті ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину, подала заяву до Другої державної нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 4,6172 га розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району Полтавської області, що підтверджується повідомленням нотаріуса №65/02-14 від15.03.2016 року (а.с.21).

Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів і вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є спадкоємцями домоволодіння, яке належало померлій ОСОБА_3 Є Г., за заповітом, вчинила дії по прийняттю спадщини, тому вона набула право на це майно в порядку спадкування. Це право ніким не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

За таких обставин, виходячи з положень ст. 392 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.328, 392, 1217, 1268 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 223,224-228 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, Росія, право власності в порядку спадкування за заповітом на будинковолодіння, розташоване за адресою село Вовнянка, вулиця Коцюбинського,62, Миргородського району, Полтавської області, яке складається з житлового будинку, загальною площею 40,3 кв. м, житловою площею 18,6 кв.м. та господарських споруд і споруд загальною вартістю будинковолодіння 72287 гривень, після смерті 31 березня 2012 року ОСОБА_3.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного судуПолтавської області,через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_4