АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Одинака О.О., Перепелюк Л.М.

секретар: Окармус О.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову посилався на те, що згідно свідоцтва про право власності від 17 грудня 1974 року є власником житлового будинку по АДРЕСА_1.

Зазначав, що вказаному житловому будинку зареєстровані: він, його дружина ОСОБА_7 та відповідачі по справі: колишня невістка - ОСОБА_5, онуки: ОСОБА_3, ОСОБА_6 Реєстрація останніх позбавляє його можливості користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Відповідачі не проживають в належному йому будинку більше року.

На підставі наведеного, просив суд визнати ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1.

22ц-996/16 головуючий по 1 інстанції Олексюк Т.І.

Категорія: 59 доповідач Кулянда М.І.

ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення.

В обґрунтування позову зазначав, що з моменту народження по даний час проживає в будинку по АДРЕСА_1 іншого житла для проживання не має, ним частково сплачувалась вартість спожитого газу.

Вказував, що ОСОБА_4 чинить йому перешкоди у користуванні житловим приміщенням, не допускає до будинку, в якому знаходяться його речі, оскільки між ними склались неприязні стосунки.

Враховуючи наведене, просив суд усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 червня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, від імені якого діє ОСОБА_2 - відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

На вказане рішення ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а його зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право власності від 17 грудня 1974 року належить житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.7).

Право власності позивача на вказану житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 листопада 2015 року (а.с.8).

У вказаному житловому будинку зареєстровані позивач - ОСОБА_4, його дружина - ОСОБА_7 та відповідачі по справі: колишня невістка - ОСОБА_5 та онуки: ОСОБА_3 та ОСОБА_6

З 25 грудня 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які являються відповідачами по справі в даному житловому будинку не проживають,що підтверджується довідкою виконавчого комітету Лужанської селищної ради № 649 від 05 жовтня 2015 року (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ст.15 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У позовній заяві зазначено, що відповідачі більше року не проживають у спірному житловому будинку, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Лужанської селищної ради № 649 від 05 жовтня 2015 року, а також показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, яка є селищним головою, підтвердили, що позивач не чинив перешкоди в користуванні житловим приміщенням відповідачам, останні в спірному житловому будинку не проживають більше року, оскільки живуть в іншому житловому будинку, який отримали ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в порядку спадкування по ? частині, після смерті ОСОБА_10.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що відповідачі з грудня 2014 року не проживають в спірному будинку, до переїзду готувалися ще з літа 2014 року. Суперечка між сторонами виникла в сторін через земельну ділянку. З вказаного будинку відповідачами вивезено всі речі та меблі.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачі не проживають в спірному житловому будинку без поважних причин більше року, а тому втратили право користування вказаним житловим приміщенням.

Також, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, відмовивши ОСОБА_3 в задоволенні його зустрічного позову про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, оскільки відсутні передбачені законом підстави для вселення останнього.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі не проживають в спірному житловому будинку з поважних причин з грудня 2014 року, оскільки позивач перешкоджає їм користуватись вказаним нерухомим майном не заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів, які би підтверджували ту обставину, що вони з поважних причин не проживав в спірному житловому будинку більше року, намагання їх вселитися в житловий будинок. Також апелянтом не надано доказів того, що позивач перешкоджає йому користуватись вказаним нерухомим майном.

Твердження апелянта, що під час розгляду вказаної справи не було встановлено конкретної календарної дати з якої почався відлік річного строку, як передбачено ст. 405 ЦК України, є помилковими, оскільки судом встановлено, що відповідачі не проживають в спірному житловому будинку з 25 грудня 2014 року, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Лужанської селищної ради № 649 від 05 жовтня 2015 року та показами свідків.

Інші доводи не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: