У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2946/13-ц

28 квітня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючоїсудді: ОСОБА_1,

секретаря: Буратчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу ДВС Надвірнянського районного управління юстиції ОСОБА_2 звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України у звязку із невиконанням ним зобовязань.

В поданні зазначено, що у відділі ДВС Надвірнянського РУЮ знаходиться на виконанні виконавчий лист №348/2946/13-ц від 04.11.2013 року виданий Надвірнянським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання двох дітей аліментів по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Виконавче провадження з примусового виконання рішення суду відкрито 31.01.2014 року про, що повідомлено боржника. Боржником аліменти сплачувались несвоєчасно та не в повному обсязі внаслідок чого виникла заборгованість станом на 01.04.2016 року в розмірі 11300 грн. До відділу ДВС Надвірнянського РУЮ стягувач ОСОБА_4 звернулася із заявою про тимчасове обмеження в праві виїзду за кордон ОСОБА_3 У звязку із можливим виїздом боржника за межі України, повязаним з ухиленням від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, просить суд обмежити виїзд з території України ОСОБА_3 до виконання ним своїх зобовязань та розглядати дане подання без участі відділу ДВС Надвірнянського РУЮ.

Державний виконавець в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду повідомлений телефонограмою.

Враховуючи те, що суд розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін, не здійснюючи фіксування судового процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали подання, прийшов до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Відповідно до статті 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України є ухилення ним від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно з вимогами п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Вищезазначені вимоги закону свідчать про те, що єдиною підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України є ухилення ним від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Статтею 52 Закону України Про виконавче провадження встановлений порядок звернення стягнення на грошові кошти та інше майно боржника, зокрема, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації; стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Державний виконавець відділу ДВС подання обґрунтовує тільки наявністю заборгованості боржника у сумі 11300 грн. Документальних чи інших даних про те, що ОСОБА_3 має намір виїхати за межі України і таким чином ухилитись від виконання обов'язку, покладеного на нього рішенням суду та інших компетентних органів відділ ДВС не надав.

При зверненні до суду з даним поданням державний виконавець повторно не надав суду доказів ухилення боржника від виконання зобовязання, довідок з місця проживання або праці, акту про відсутність у боржника майна, не встановлено контакту виконавця з боржником, що свідчить про невиконання виконавчих дій у даному виконавчому провадженню.

Оскільки державний виконавець вже звертався з даним поданням до суду і було ухвалено судом ухвалу, яка вступила в законну силу, нових доказів ухилення боржника від виконання зобов»язання не надав.

Крім того, суб'єктом звернення з поданням не надано суду доказів свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення, а саме, що він належним чином повідомлений про те, що стосовно нього існують не врегульовані зобов'язання, що унеможливлює застосування до боржника обмежувальних заходів, вказаних у поданні.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Окрім іншого, звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника, коли державним виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

Державним виконавцем не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що ОСОБА_3 має намір виїхати за межі України і що саме обмеження його у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання боржником рішення суду і буде сприяти погашенню ним заборгованості.

До того ж, незрозуміло посилання державного виконавця в своєму поданні на статті 217 ЦПК України, в той час як є спеціальна норма закону для вирішення поставленого в поданні питання про обмеження права виїзду за межі України - стаття 377-1 ЦПК України.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, Законом України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України , суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_2. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд протягом 5 днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Флоряк Д.В.