АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Винту Ю.М., Кулянди М.І.

секретар: Тодоряк Г.І.

за участю: ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представників відповідача - Мамонтової І.В., Чернишевича О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Чернівецького обласного управління про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

встановила:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Чернівецького обласного управління про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що він 17.10.1983 року був прийнятий на роботу в установу відповідача на посаду провідного ревізора згідно наказу №42.

З 29.01.2015 року позивач був переведений на посаду заступника начальника відділу ревізії та контролю згідно наказу №29-к від 29.01.2015 року.

16 грудня 2015 року йому було вручено попередження про наступне вивільнення.

Згодом, 26.04.2016 року, відповідно до наказу №139-к філії його було звільнено з роботи в зв'язку із скороченням чисельності штату працівників на підстав п.1 ст. 40 КЗпП України

№22-ц/794/1148/16 Головуючий у 1 інстанції Літвінова О.Г.

Категорія 54 Доповідач Перепелюк Л.М.

Вважав, що його звільнення було проведено з порушенням вимог чинного законодавства, будь-яких підстав для скорочення його посади не було.

Просив визнати незаконним наказ №139-к від 26.04.2016 року в частині звільнення ОСОБА_1, поновити його на посаді заступника начальника відділу ревізії та контролю Філії Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу та 20000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 липня 2016 року в позові відмовлено.

На дане рішення суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Заявник вважає, що судом винесено необґрунтоване і незаконне рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 липня 2016 року скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

У запереченні на апеляційну скаргу відповідач вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно дослідив всі обставини, врахував докази по справі в їх сукупності і надав їм відповідну оцінку, тому просив в задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є правильним, таким, що ґрунтується на обставинах справи, встановлених на підставі наданих сторонами доказів, та нормах матеріального права.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 17.10.1983 року був прийнятий на роботу в установу відповідача на посаду провідного ревізора згідно наказу №42.

З 29.01.2015 року позивач був переведений на посаду заступника начальника відділу ревізії та контролю згідно наказу №29-к від 29.01.2015 року.

16 грудня 2015 року йому було повідомлено про скорочення штату в установі і вручено попередження про наступне вивільнення.

Згодом 26.04.2016 року відповідно до наказу №139-к філії позивача було звільнено з роботи в зв'язку із скороченням чисельності штату працівників на підстав п.1 ст. 40 КЗпП України

Відповідно до Постанови Правління АТ «Ощадбанк» №785 від 02.09.2015 року « Про затвердження Типової організаційної структури регіонального управління АТ «Ощадбанк» та Переліку основних завдань та функцій структурних підрозділів регіонального управління АТ «Ощадбанк» у новій редакції затверджено цільовий показник скорочення чисельності персоналу окремих структурних підрозділів регіональних управлінь АТ «Ощадбанк», наведених в додатках 3 до цієї постанови, у розмірі 20% загальної штатної чисельності зазначених підрозділів протягом періоду з 01.09.2015 року по 01.07.2017 року, в тому числі за період з 01.09.2015 року по 01.07.2016 року в розмірі 10%. Згідно додатку №3 до постанови №785 передбачено перелік структурних підрозділів регіонального управління, в якому за п.12 зазначено відділ ревізій та контролю регіонального управління.

Згідно п.8 згаданої постанови №785 зобов'язано начальників регіональних управлінь АТ «Ощадбанк», в тому числі філії Чернівецьке управління АТ «Ощадбанк» забезпечити виконання цільового показника скорочення чисельності персоналу, визначеного у п.2 постанови, з дотриманням трудового законодавства України.

На виконання зазначених пунктів постанови Філією Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» видано наказ від 15.10.2015 року № 349-к, в якому зазначено, що у відповідності до вимог постанови №785, листа начальника управління ревізії та контролю №20-08/61 від 14.12.2015 року та враховуючи закриття в 2015 році окремих ТВБВ та запланованого закриття ТВБВ в 2016 році, що супроводжує зменшення навантаження на відділ ревізії та контролю, провести скорочення чисельності штату шляхом виведення зі штатну 2 посади, в тому числі і посади заступника начальника відділу ревізій та контролю.

Позивачу після ознайомлення з наказом від 15.12.2015 року № 349-к « Про попередження про вивільнення» 18.02.2016 року видано попередження про наступне вивільнення із зазначенням вакантних посад, у якому позивач власноруч зазначив, що погоджується з пропозицією щодо запропонованої посади головного спеціаліста. Проте, 23.02.2016 року та 26.04.2016 року подав заяви про відмову від пропозиції трудовлаштування на вакантних посадах.

Відповідно до ч. 1ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, серед іншого, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно зч.ч. 1, 3ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абз. 1 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1ст. 40 КЗпП,суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Власник є таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст.40, ч. 3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Вказана правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові № 6-40цс15 від01 квітня 2015 року.

Відповідно до ст. 49 2Кодексу законів про працю України про порядок вивільнення працівників про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Ст.. 58 ЦПК України встановлені вимоги щодо належності доказів, зокрема належним доказом є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній сказі про те, що недоцільно було проводити скорочення у відділі, де він працював, оскільки збільшувалось навантаження на працівників, не стосуються предмету доказування та не можуть бути підставами для задоволення його позовних вимог і не підлягали встановленню при ухваленні рішення, оскільки стосуються внутрігосподарської діяльності установи, яка самостійно вирішує питання організаційної структури, чисельності та штату працівників.

При цьому, суд першої інстанції врахував правову позицію, викладену у постанові Пленому Верховного Суду України, у справі № 6-14292 св.08 від 28.01.2009 року, згідно якої суди не повинні займатися перевіркою доцільності скорочення чисельності або штату працівників, як цього вимагав позивач, оскільки цивільне та трудове законодавство не передбачає право суду перевіряти доцільність скорочення, оскільки власник підприємства або уповноважений ним орган самостійно вирішує питання організаційної структури, чисельності та штатів працівників.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що дійсно у відповідача мало місце скорочення чисельності або штату працівників.

АТ «Ощадбанк» надало належні та допустимі докази дотримання всіх вимог трудового законодавства при звільнені позивача, зокрема, встановлено, що дійсно у відповідача відбулось скорочення чисельності або штату працівників, яке проведено з дотриманням вимог трудового законодавства, а при звільненні позивача він був належним чином попередженим завчасно про вивільнення і йому пропонувалось для трудовлаштування усі вакантні посади в установі, від яких він відмовився, що підтверджується його заявами.

Крім того, під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції позивач визнав дотримання АТ «Ощадбанк» вимог законодавства щодо порядку скорочення, а саме: наявність попередження його про звільнення за два місяці до звільнення, а також, що він відмовився від трудовлаштування на всіх запропонованих йому посадах.

Колегія суддів вважає, що твердження ОСОБА_1, викладені ним в апеляційній скарзі, про нез'ясування судом обставин щодо дійсних змін в організації виробництва і праці, спростовується наведеними доказами.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що йому не надали переваги на заміщення посад перед працівниками, які працювали лише 1 рік, суд першої інстанції обґрунтовано не врахував, оскільки згідно наказу №349-к від 15.12.2015р. проведено скорочення чисельності штату шляхом виведення з штатного розпису посади саме заступника начальника відділу ревізій та контролю, а відповідно до штатного розпису філії - Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» від 15.12.2015р. посада заступника начальника відділу ревізій та контролю складалася з однієї штатної одиниці і цю посаду займав позивач. Тому, твердження ОСОБА_1 про неврахування судом вимоги щодо його переважного права на залишення на роботі е безпідставними.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу її в законну силу.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно: