Справа № 569/4403/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2016 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Григорчук В.М.

позивача ОСОБА_2,

представника відділу державної виконавчої служби Рівненського

міського управління юстиції ОСОБА_3,

представника ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про звільнення заставного майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить суд звільнити належну йому на праві власності двокімнатну квартиру № 48, що знаходиться за адресою місто Рівне, вулиця Набережна, будинок № 8, з-під арештів, накладених постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 11 травня 2011 року (виконавче провадження № 25876828) та від 22 липня 2014 року (виконавче провадження № 43761518).

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11 липня 2007 року між його дружиною ОСОБА_5 та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту № 225Д, за яким ОСОБА_5 отримала грошові кошти в сумі 41300 доларів США зі сплатою 13,5 процентів річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 10 липня 2028 року.

В якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором кредиту між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» 11 липня 2007 року було укладено іпотечний договір № 225Д-1, предметом якого є двокімнатна квартира № 48, що знаходиться за адресою місто Рівне, вулиця Набережна, будинок № 8, та внесено відповідний запис до Державного реєстру іпотек.

У звязку з невиконанням ОСОБА_5 зобовязань за договором кредиту та з метою задоволення грошових вимог банку за рахунок примусової реалізації предмета іпотеки, 23 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було вчинено виконавчий напис на договорі іпотеки за реєстровим номером 3062, який у подальшому банком було передано на виконання до відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції.

14 березня 2016 року йому стало відомо, що постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 11 травня 2011 року (виконавче провадження № 25876828) та від 22 липня 2014 року (виконавче провадження № 43761518) накладено арешт на належну йому квартиру, що перешкоджає реалізації іпотечного майна як способу позасудового врегулювання спору за договором кредиту № 225Д від 11 липня 2007 року.

Представник відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подані відповідачем письмові заперечення проти позову і просить суд в задоволенні позову відмовити.

На заперечення позовних вимог посилається на те, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження про стягнення боргів з ОСОБА_2, в тому числі виконавчий лист № 2-7238 від 02 грудня 2009 року Рівненського міського суду про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_7 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості в сумі 213716,93 грн (виконавче провадження № 25876828) та виконавчий лист № 569/11537/13-ц від 28 травня 2014 року Рівненського міського суду про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 350527,03 грн (виконавче провадження № 43761518). Саме по вказаним виконавчим провадженням постановами державного виконавця від 11 травня 2011 року та від 22 липня 2014 року було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2, в тому числі і на належну йому на праві власності квартиру.

Визнав, що квартира № 48, що знаходиться за адресою місто Рівне, вулиця Набережна, будинок № 8, яка належить позивачу, перебуває в іпотеці ПАТ «Укрсоцбанк» згідно іпотечного договору № 225Д-1 від 11 липня 2007 року, а тому в процесі виконання виконавчих листів № 2-7238 від 02 грудня 2009 року та № 569/11537/13-ц від 28 травня 2014 року звернення стягнення на вказану квартиру для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, не здійснювалося.

Накладення арештів на майно, яке оспорюється позивачем, вважає правомірним, оскільки такі дії були вчинені для забезпечення реального виконання виконавчих документів. Крім того вважає, що накладенням арештів на іпотечну квартиру можуть порушуватися права лише банку, а не особи, а тому з позовом повинен звертатися саме банк, а не ОСОБА_2

Представник ПАТ «Укрсобанк» ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_2 вважає правомірними та обґрунтованими. Оскільки ОСОБА_2 бажає шляхом позасудового врегулювання, а саме шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, врегулювати спір з ПАТ «Укрсоцбанк», який виник у звязку з невиконанням зобовязань за договором кредиту № 225Д від 11 липня 2007 року, а банк, як іпотекодержатель, має першочергове право на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки, накладення арешту на іпотечне майно може порушувати права не лише банку, а й позивача, як іпотекодателя.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що 11 липня 2007 року між ОСОБА_5, дружиною позивача ОСОБА_2, та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту № 225Д, за яким ОСОБА_5 отримала грошові кошти в сумі 41300 доларів США зі сплатою 13,5 процентів річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 10 липня 2028 року.

В якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором кредиту між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» 11 липня 2007 року було укладено іпотечний договір № 225Д-1, предметом якого є двокімнатна квартира № 48, що знаходиться за адресою місто Рівне, вулиця Набережна, будинок № 8, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності. Відповідний запис внесено до Державного реєстру іпотек.

У звязку з невиконанням ОСОБА_5 зобовязань за договором кредиту та з метою задоволення грошових вимог банку за рахунок примусової реалізації предмета іпотеки, 23 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було вчинено виконавчий напис на договорі іпотеки за реєстровим номером 3062, який у подальшому банком було передано на виконання до відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції.

Судом також встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження про стягнення боргів з ОСОБА_2, в тому числі виконавчий лист № 2-7238 від 02 грудня 2009 року Рівненського міського суду про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_7 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості в сумі 213716,93 грн (виконавче провадження № 25876828) та виконавчий лист № 569/11537/13-ц від 28 травня 2014 року Рівненського міського суду про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 350527,03 грн (виконавче провадження № 43761518).

По вказаним виконавчим провадженням постановами державного виконавця від 11 травня 2011 року та від 22 липня 2014 року було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2, в тому числі і на належну йому на праві власності квартиру, що унеможливлює реалізацію іпотекодержателем першочергового права на задоволення вимог до боржника за рахунок предмета іпотеки.

За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України «Про виконавче провадження»).

При реалізації цієї норми слід мати на увазі, що за положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобовязання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина пята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

За змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Наявність арештів на іпотечне майно, накладених постановами державного виконавця по виконавчим провадженням, до яких іпотечний договір не має відношення, перешкоджає реалізації предмету іпотеки для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, чим порушує його права та інтереси.

А оскільки за договором іпотеки у іпотекодавця та іпотекодержателя виникають взаємні права та обовязки (частина друга статті 3 Закону України «Про іпотеку»), слід визнати, що у такому випадку порушуються права та інтереси не лише іпотекодержателя, а й іпотекодавця.

Відповідно до вимог ч.2 ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 09 квітня 2014 року (справа № 6-13цс14).

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,212,214,215,223,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити повнiстю.

Звільнити належну на праві власності ОСОБА_2 двокімнатну квартиру № 48, що знаходиться за адресою місто Рівне, вулиця Набережна, будинок № 8, з-під арештів, накладених постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 11 травня 2011 року (виконавче провадження № 25876828) та від 22 липня 2014 року (виконавче провадження № 43761518).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено в повному обсязі 03 травня 2016 року.

Суддя: Ю.П.Куцоконь