АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про стягнення моральної шкоди, завданої ненаданням інформації,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Кабінету Міністрів України про стягнення моральної шкоди, завданої ненаданням інформації.

В обґрунтування позову зазначав, що 17 жовтня 2014 року він звернувся з інформаційним запитом до Кабінету Міністрів України про надання інформації про видані КМУ нормативно-правові акти на виконання вимог низки законів. Однак, замість надання йому відповіді по суті, Секретаріат Кабінету Міністрів України направив його заяву для розгляду до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового - комунального господарства України, а йому, позивачеві, посилаючись на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», надіслав повідомлення за вихідним № 17-14/1267 від 24.10.2014 р. про те, що відповідач та його Секретаріат не є тим розпорядником інформації, який володіє запитаною ним інформацією.

На його адресу надійшов лист Директора департаменту систем життєзабезпечення та житлової політики Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за вих. №8/9-940-14 від 29.10.2014 р., у якому не було відповіді на жодне з його питань, проставлених у заяві від 17 жовтня 2014 р.

При цьому у листі було перекручено предмет запиту, помилково вказано його прохання щодо надання роз'яснень стосовно відносин у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг. Натомість, - його запит містить вимогу надати конкретну об'єктивну інформацію, а не суб'єктивні роз'яснення директора Департаменту.

Вважав, що відповідач порушив його право на інформацію, а також порушив свої обов'язки, покладені на нього ч.1 ст. 5 Закону України "Про захист прав споживачів"Посилаючись на те, що така бездіяльність посадових осіб відповідача призвела до порушення його звичного життєвого укладу, у нього виникла необхідність відстоювати свої права у суді, витрачати на це багато особистого часу, він змушений був прикладати додаткових зусиль для організації та налагодження звичайного режиму свого життя, що заподіяло йому глибокі душевні страждання, просив задовольнити позов та відшкодувати на його користь моральну шкоду, завдану ненаданням йому відповідачем запитаної у заяві від 17 жовтня 2014 р. інформації.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року в задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував, вражаючи рішення суду законним.

Позивач в судове засідання не з'явився, про день час розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє.

Згідно з ч.3 ст. ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Судом встановлено, що 20.10.2014 року до Секретаріату Кабінету Міністрів надійшов запит ОСОБА_1 на інформацію, в якому він просив повідомити Кабінет Міністрів України у письмовій формі наступну інформацію:

- яким нормативно-правовим актом Кабінету Міністрів встановлено допустиму тривалість перерв у наданні послуг та їх періодичність, як це передбачено у пункті 1 частини третьої статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»;

- яким органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства затверджена методика виплати компенсації за перевищення встановлених строків проведення аварійно-відбудовних робіт, як це передбачено у пункті 23 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 21.07.2005 № 630;

- яким нормативно-правовим актом Кабінету Міністрів України встановлений порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, як це передбачено у частині третій статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»;

- яким нормативно-правовим актом Кабінету Міністрів встановлені мінімальні норми житлово-комунальних послуг, які визначають мінімальний перелік, мінімальні вимоги до кількості та якості житлово-комунальних послуг, як це передбачено у частині другій статті 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Листом від 24.10.2014 за № 17-15/1267 Департаменту інформації та комунікації з громадськістю Секретаріату Кабінету міністрів України позивача повідомлено, що згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів від 25.05.2011 № 583 «Питання виконання Закону України «Про доступ до публічної інформації» в Секретаріаті Кабінету Міністрів України, центральних та місцевих органах виконавчої влади» Секретаріат Кабінету Міністрів не є розпорядником інформації за запитами стосовно інформації інших державних органів України, а також щодо інформації, яка може бути отримана шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних або яка потребує створення в інший спосіб, в зв'язку з чим, запит ОСОБА_1 відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» листом від 23.10.2014 за № 14503/0/2-14 надіслано до Мінрегіонбуду та Мінекономрозвитку для розгляду та інформування запитувача в установленому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що листом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №8/9-940-14 від 29.10.2014 р. та листом №2006-12/37861-09 від 29.10.2014 р. Міністерства економічного розвитку і торгівлі України ОСОБА_1 були надані відповіді на його запит.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частино 1 статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду доказів того, що діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, обґрунтовано відмовивши в задоволенні позову за його недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність постановленого рішення.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: