Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Микуляк П.П.

при секретарі - Остич Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за борговою розпискою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою мотивуючи її тим, що 09.03.2011 року ним було надано ОСОБА_5 позику в сумі 133600 грн., які останній зобовязався повернути в строк до 30.10.2012 р., про що власноручно написав розписку. ОСОБА_5 пояснював, що позичає ці кошти на потреби сімї для лікування сина, який перебуває на стаціонарному лікуванні з черепно-мозковою травмою. ОСОБА_6 відповідачка ОСОБА_3 була обізнана про той факт, що її чоловік позичає кошти, про свідчить її підпис на розписці. Після спливу зазначеного в договорі терміну та на день розгляд справи в суді, не дивлячись на взяті на себе зобовязання, сімя ОСОБА_3 боргу не повернула.

Враховуючи, що договір позики ОСОБА_5 було укладено в інтересах сімї, позивач вважає, що отримана сума позики є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а тому ОСОБА_5 та ОСОБА_3, як подружжя, мають нести спільну відповідальність за борговими зобовязаннями. Оскільки відповідачка не вжила необхідних дій щодо повернення йому коштів у строк передбачений у розписці, сума боргу в розмірі 133600 грн. підлягає стягненню з неї.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили суд стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 133600 грн.

Представник відповідачки ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку:

З пояснень позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні встановлено, що з 2004 року його сімя знаходилась в дружніх відносинах з сімєю ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Останні часто звертались до нього з приводу отримання позики на нетривалий проміжок часу, пояснюючи це необхідністю коштів на лікування сина, похорони батька тощо. На протязі 2007-2011 років він позичив їм грошові кошти на загальну суму 16700 дол.США. Коли в березні 2011 року ОСОБА_5 в черговий раз звернувся до нього з проханням надати позику, він просив його написати розписку, на що останній погодився.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що 9 березня 2011 року ОСОБА_5 було написано письмову розписку, за умовами якої останній взяв у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 133600 грн., що на день її складання за середнім курсом продажу валют комерційними банками м.Ужгорода складало 16700 дол.США. Зазначену суму коштів ОСОБА_5 зобовязався повернути не пізніше 30.10.2012 року.

У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов згідно ч.2 ст.1048 ЦК України може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 взяті на себе зобовязання не виконав, грошові кошти ОСОБА_1 не повернув, у звязку з чим, останній звернувся до суду з відповідною позовною заявою про стягнення суми боргу за договором позики.

27 січня 2014 року рішенням (заочне) Ужгородського міськрайонного суду позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 133600 грн.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що оскільки станом на день розгляду справи грошові кошти, які ОСОБА_5 позичав на потреби сімї і які є обєктом спільної сумісної власності подружжя, не повернуто, а відповідачка ОСОБА_3 не вжила заходів для повернення цих коштів, сума боргу має бути стягнута з останньої.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.61 цього Кодексу об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 4 статті 65 ЦПК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

З досліджених судом матеріалів справи слідує, що ОСОБА_5 отримав позику від ОСОБА_1, яку згідно розписки зобовязався повернути до 30.10.2012 року, на потреби сімї. Даний факт визнає в своїх поясненнях ОСОБА_3, які викладені в постанові слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 25.11.2014 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке на підставі заяви ОСОБА_1 внесено до ЄРДР за №0003905, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Аналіз вищезазначених норм матеріального права та дослідження судом доказів дає підстави для висновку, що отримана ОСОБА_5 сума позики в розмірі 133600 грн. є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 договір позики від 09.03.2011 року створив обовязки для другого з подружжя ОСОБА_3

Разом з тим, суд приймає до уваги, що за вимогою ОСОБА_1 рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27.01.2014 року суму боргу за договором позики в цілому стягнуто з ОСОБА_5 Дане рішення набрало законної сили 13.03.2014 року і у відповідності до ст.14 ЦПК України є обовязковим для виконання.

Задоволення вимоги ОСОБА_1 у даній справі про стягнення цієї ж суми боргу за договором позики від 09.03.2016 року з ОСОБА_3 буде подвійним стягненням, що на думку суду, є недопустимим.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

У відповідності до ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28.03.2016 року у вигляді накладення арешту на майно ОСОБА_3, що належить їй на праві власності, в межах суми заявлених вимог, - слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 14, 60, 154, 208, 209, 212,-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за борговою розпискою в розмірі 133600 грн. - відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28.03.2016 року у вигляді накладення арешту на майно ОСОБА_3, що належить їй на праві власності, в межах суми заявлених вимог, - скасувати

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Микуляк П.П.