Справа № 640/4589/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Попрас В.О.,

при секретарі - Томіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КП «Харківводоканал», третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконними дій по розрахунку знижки (пільги) вартості послуг з централізованого постачання холодної води та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії КП «Харківводоканал» протиправними та такими, що порушують право позивача на 75% пільгову знижку з оплати комунальних послуг в межах середніх норм споживання, передбачене п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту». Також просить зобов'язати відповідача виконати п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», нарахувати позивачу 75% пільгову знижку з оплати комунальних послуг в межах середніх норм споживання та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок плати за надані послуги в жовтні 2014 р. - січні 2016 р., відповідно до законодавства України та списати з рахунку позивача незаконно нарахований борг в сумі 700,21 грн. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що він визнаний учасником бойових дій та у відповідності до п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. має право на 75-процентну знижку плати за користування комунальними послугами. У квартирі позивач мешкає разом зі своєю дружиною ОСОБА_3, на яку також повинна розповсюджуватися вказана знижка. Однак, всупереч п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідач з 01.10.2014 р. не нараховує ОСОБА_1 встановлену законом 75-відсоткову знижку в межах середніх норм споживання. Свої дії відповідач обґрунтовує тим, що 06.08.2014 р. Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №409, п.п. 2,4 п.3 якої встановлені соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії для користування послугами. Проте, позивач вважає що не нарахування йому 75-процентної знижки плати за водопостачання в межах середніх норм споживання, суперечить законодавству України. Згідно постанови від 16.02.1994 р. № 94 «Про порядок надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пільги щодо оплати житла та комунальних послуг надаються ветеранам війни, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, і особам, на яких поширюється чинність зазначеного Закону, незалежно від того, хто є наймачем і яка форма власності житлового фонду, з урахуванням членів їх сім'ї, які проживають разом з ними, виходячи із встановлених чинним законодавством норм житла та розміру плати за користування ним. До комунальних послуг належить водопостачання. Відповідно до постанови КМУ від 04.03.2002 року №256 «Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання держаних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік. Відповідно до п.п. 1-3 ч.1 ст. 7, ч.2 ст.8, ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних програм; встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотримання. Згідно рішення Харківської міської ради «Про встановлення та застосування норм споживання, водовідведення та порядку розрахунків» від 09.04.1997 р. №256 із змінами і доповненнями, внесеними рішеннями виконавчого комітету від 29.12.2000 р. №1886 та від 20.09.2006 р. №721 - для житлових будинків з водопроводом, каналізацією, ваннами, газовими та електричними водонагрівачами з багатопотоковим водорозбором встановлена корма водоспоживання на 1 особу в місяць у розмірі 11,1 м3/місяць. З жовтня 2014 року становить 8,1 м на одну особу. Аналізуючи вказані нормативні акти позивач проходить до висновку, що нормами постанови Кабінету Міністрів України №409 від 06.08.2014 р. було суттєво порушено право позивача на пільгу, надане йому Законом України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту». Крім того, ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» передбачено, що законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України. Права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_4 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується. Згідно ст. 64 ОСОБА_4 України - Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_4 України. Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України №409 від 06.08.2014 р., якою встановлені соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії для користування послугами, на яку посилається КП «Харківводоканал», суперечить всім діючим законодавчим і нормативним актам та ОСОБА_4 України, внаслідок чого не може бути дійсною. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що не нарахування йому 75-процентної знижки плати за користування комунальними послугами є незаконним та таким що порушує його права як пільговика та громадянина України.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача КП «Харківводоканал» позов не визнала, в задоволенні позовних вимог просила відмовити, посилаючись на те, що п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особам, на яких поширюється дія цього Закону (стаття 10) надається 75-% зниження плати за користування комунальними послугами. Згідно даних Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради, з 31.12.2001 р. по теперішній час позивачу надається пільга «Учасники бойових дій - 75 %» на всіх зареєстрованих осіб. Фінансування зазначеної пільги здійснюється з Державного бюджету України, через управління праці та соціального захисту населення районних адміністрацій, відповідно до затвердженого постановою КМУ №256 від 04.03.2002 Порядку фінансування витрат місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Кабінетом Міністрів України з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» видано постанову №409 від 06.08.2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунальних послуг» (далі Постанову КМУ № 409), пунктом 3 якої встановлено соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії. Статтею 5 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» № 2017-ІІІ від 05.10.2000 р. (далі Закон № 2017-ІІІ) передбачено, що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено ОСОБА_4 України та законами України. Відповідно до статті 9 Закону №2017-ІІІ державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів плати за житло і житлово-комунальні послуги, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло. Таким чином, нормами чинного законодавства України передбачено право КМУ формувати, встановлювати та затверджувати державні соціальні стандарти і нормативи користування послугами, на які надаються пільги та субсидії. Постановою КМУ №409 встановлені єдині для всієї України соціальні нормативи користування послугами, на які надаються пільги та субсидії. Згідно роз'яснення Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України (Мінрегіон України) від 28.10.2014 № 7/10-12779, зазначені нормативи встановлено за середніми нормами фактичного споживання послуг. Водночас, в регіонах для нарахування плати за спожиті послуги з централізованого водопостачання і водовідведення застосовуються норми, затверджені органами місцевого самоврядування. Ці норми встановлюються відповідно до Методики визначення нормативів питного водопостачання населення, затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу України №148 від 27.09.2005 року, зареєстрованим в Мін'юсті 17.10.2005 року за № 1210/11490, з урахуванням ступеню благоустрою житла, впливу кліматичних і екологічних факторів, забезпеченості населеного пункту водними ресурсами тощо. Такі норми є більшими або меншими за встановлені соціальні нормативи. У разі встановлення органами місцевого самоврядування норм споживання води більшими за соціальні нормативи, для нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання застосовується норма споживання води, затверджена органами місцевого самоврядування, а для визначення розмірів соціальної допомоги (пільг і субсидій) - соціальні нормативи. Таким чином, вищевказані соціальні нормативи користування комунальними послугами застосовуються при виділенні державою субвенцій на оплату пільг та субсидій з Державного бюджету України. Разом з тим, за наявності приладів обліку води пільги нараховуються на фактичні обсяги споживання води (в межах соціальних норм), субсидії нараховуються на соціальну норму - наприклад, з централізованого постачання холодної води - 4,0 куб. метрів на одну особу на місяць (за відсутності централізованого постачання гарячої води). Враховуючи викладене, норма споживання, передбачена Законом України «Про житлово-комунальні послуги», та державні соціальні стандарти - соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії, які передбачені Постановою № 409, це різні поняття. Виключення здійснено лише для найбільш вразливих пільгових категорій населення - інвалідів війни та членів їх сімей. Постановою передбачено здійснювати нарахування плати за послуги з водопостачання та водовідведення в разі відсутності квартирних приладів обліку інвалідам війни та членам їх сімей, на яких відповідно до чинного законодавства поширюються пільги, згідно із встановленими соціальними нормативами (якщо соціальні нормативи є меншими від норм споживання, затверджених органами місцевого самоврядування), що в повній мірі забезпечить їх соціальний захист. У зв'язку з викладеним, пільга «Учасники бойових дій - 75 %» застосовується в межах соціальних нормативів. Нарахування за послуги водопостачання та водовідведення за адресою позивача виконані в рамках чинного законодавства України, а саме: За послуги централізованого постачання холодної води: 8,1м3 на 2 осіб/міс. *5,676 грн. = 91,95 грн., де 5,676грн. - тариф за їм3 холодної води; 2,4 м3 на 2 осіб/міс. * 5,676грн. * 75% = 20,43 грн. - пільга 75% з урахуванням соціальної норми; 91,95 грн. - 20,43 грн. = 71,52 грн. до оплати за послуги централізованого водопостачання. За послуги централізованого водовідведення: 11,1 м3 на 2 осіб/міс. *3,216 грн. = 71,40 грн., де 3,216грн. - тариф за їм3 водовідведення; 4 м3 на 2 осіб/міс. *3,216 грн. * 75% = 19,30 грн. - пільга 75% з урахуванням соціальної норми; 71,40 грн. - 19,30 грн. = 52,10 грн. до оплати за послуги централізованого водовідведення. Проект Постанови КМУ № 409, розроблений Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та погоджено без зауважень відповідними заінтересованими органами: Мінсоцполітики, Держпідприємництвом. Міністерством економічного розвитку та торгівлі України, погоджений із зауваженнями, які враховані Міністерством енергетик: вугільної промисловості України, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Крім того, пунктами 1 та 2 висновку Міністерства юстиції України за результатами правової експертизи проекту постанови Кабміну «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунальних послуг» від 06.08.2014 року визначено, що проект постанови Кабінету Міністрів України відповідає ОСОБА_4 України та актам законодавства, що мають вишу юридичну силу. Враховуючи вищевикладене, правові підстави для проведення перерахунку нарахувань за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1. за період з жовтня 2014 року по січень 2016 року, у підприємства відсутні, оскільки КП «Харківводоканал» проводить нарахування послуг централізованого водопостачання та водовідведення відповідно до норм діючого законодавства України і не допускає порушення прав споживачів.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, подала заяву, в якій просить суд розглядати справи за її відсутності, тому суд розглядає справу у відсутність ОСОБА_2

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, є споживачем послуг центрального постачання холодної води та централізованого водовідведення, які надає КП «Харківводоканал».

ОСОБА_1 визнаний учасником бойових дій та у відповідності до п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ від 22.10.1993 р. (далі Закон №3551-ХІІ) має право на 75-процентну знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Статтею 10 Закону №3551-ХІІ встановлено, що дія цього Закону поширюється на членів родини пільговика.

Фінансування вказаних пільг здійснюється з Державного бюджету України через управління праці та соціального захисту населення районних адміністрацій відповідно до Порядку фінансування витрат місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 р. (далі Постанова №256).

Поряд з п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідно до норм статей 3, 4, 5, 10 ЦК України, статей 2, 8 ЦПК України на правовідносини сторін поширюється дія статей 8, 46 ОСОБА_4 України, застосування яких здійснюється із дотриманням принципу верховенства права та загальних засад, зокрема засад справедливості, добросовісності й розумності.

Так, у статті 46 ОСОБА_4 України передбачено право громадянина на соціальний захист, якому кореспондується обов'язок держави щодо його фактичного забезпечення, зокрема, за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законодавчим актом, який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених ОСОБА_4 України та законами України основних соціальних гарантій, є Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» № 2017-ІІІ від 05.10.2000 р. (далі Закон №2017-ІІІ).

Цим Законом визначено, що державні соціальні гарантії - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій та нормативи витрат (фінансування) - показники поточних і капітальних витрат з бюджетів усіх рівнів на забезпечення задоволення потреб на рівні, не нижчому від державних соціальних стандартів і нормативів (стаття 1 Закону №2017-ІІІ). Статтею 9 цього Закону №2017-ІІІ передбачено, зокрема, встановлення державою нормативів користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги.

Статтею 5 Закону № 2017-ІІІ передбачено, що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено ОСОБА_4 України та законами України.

Таким чином, нормами чинного законодавства України передбачено право Кабінету Міністрів України формувати, встановлювати та затверджувати державні соціальні стандарти і нормативи користування послугами, на які надаються пільги та субсидії.

Кабінетом Міністрів України з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» видано постанову №409 від 06.08.2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунальних послуг» (далі Постанова КМУ №409), пунктом 3 якої встановлені соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії. Підпунктами 2, 4 пункту 3 Постанови КМУ №409 встановлені соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії для користування послугами: з централізованого постачання холодної води - 2,4 куб. метра на одну особу на місяць за наявності централізованого постачання гарячої води та 4 куб. метри на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води; з централізованого водовідведення - 4 куб. метри на одну особу на місяць.

Постановою КМУ №409 встановлені єдині для всієї України соціальні нормативи користування послугами, на які надаються пільги та субсидії.

Згідно роз'яснення Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України (Мінрегіон України) від 28.10.2014 №7/10-12779 зазначені нормативи встановлено за середніми нормами фактичного споживання послуг.

Водночас, в регіонах для нарахування плати за спожиті послуги з централізованого водопостачання і водовідведення застосовуються норми, затверджені органами місцевого самоврядування.

Ці норми встановлюються відповідно до Методики визначення нормативів питного водопостачання населення, затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу України №148 від 27.09.2005 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.10.2005 р. за №1210/11490 з урахуванням ступеню благоустрою житла, впливу кліматичних і екологічних факторів, забезпеченості населеного пункту водними ресурсами тощо. Такі норми є більшими або меншими за встановлені соціальні нормативи.

У разі встановлення органами місцевого самоврядування норм споживання води більшими за соціальні нормативи, для нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання застосовується норма споживання води, затверджена органами місцевого самоврядування, а для визначення розмірів соціальної допомоги (пільг і субсидій) - соціальні нормативи.

Таким чином, вищевказані соціальні нормативи користування комунальними послугами застосовуються при виділенні державою субвенцій на оплату пільг та субсидій з Державного бюджету України. За наявності приладів обліку води пільги нараховуються на фактичні обсяги споживання води (в межах соціальних норм), субсидії нараховуються на соціальну норму.

Відповідно до статті 9 Закону №2017-ІІІ державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів плати за житло і житлово-комунальні послуги, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло.

До їх числа відносяться: гранична норма оплати послуг з утримання житла, житлово-комунальних послуг залежно від отримуваного доходу; соціальна норма житла та нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії малозабезпеченим громадянам; показники якості надання житлово-комунальних послуг.

Соціальні норми і нормативи - це показники необхідного споживання, у тому числі й послуг, до яких можна віднести й послуги з водопостачання та водовідведення (абзац п'ятий статті 1 Закону №2017-ІІІ). Закон №2017-ІІІ визначає, що нормативи споживання - це розміри споживання в натуральному виразі за певний проміжок часу (за рік, за місяць, за день) продуктів харчування, непродовольчих товарів поточного споживання та деяких видів послуг (абзац другий частини першої ст. 4 Закону № 2017-ІІІ).

На підставі нормативів споживання визначають нормативи фінансового забезпечення державних соціальних гарантій та здійснюється їх фінансування (ст.21 Закону №2017-ІІІ, ст.102 Бюджетного кодексу України).

Статтею 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України, до якого належать й вищевказані постанови Кабінету Міністрів України №№ 256, 409 в яких розмір пільг за користування комунальними послугами визначається виходячи з наявних соціально-економічних можливостей держави і фінансових можливостей бюджету, що підтверджується висновками Конституційного Суду України, викладеними в Рішеннях від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, від 19 червня 2001 року №9-рп/2001 та від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008, від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 і узгоджується з функціями Кабінету Міністрів України, визначеними у ст.116 ОСОБА_4 України.

Відтак, як зазначив Конституційний Суд України в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також - гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційності (розмірності) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державною, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

Виходячи з наведеного, суд доходить висновку про дотримання принципу збалансованості визначення права на гарантовану законом пільгу за послуги водопостачання та водовідведення шляхом визначення у законодавстві соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії для користування послугами, що обумовлено фінансовою можливістю державного бюджету і в цілому відповідає інтересам суспільства про його справедливий і розумний розподіл в інтересах усіх громадян, які потребують соціальної допомоги. Тому у даному випадку обумовлене законом втручання у гарантоване ст.1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950 р. право позивача на отримання гарантованої законом пільги - слід вважати пропорційним і допустимим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для проведення перерахунку нарахувань за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за місцем проживання позивача за період з жовтня 2014 року по січень 2016 року, як просить позивач, оскільки нарахування послуг централізованого водопостачання та водовідведення проводиться КП «Харківводоканал» відповідно діючого законодавства України, тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213-215 ЦПК України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», постановами Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 р. та № 409 від 06.08.2014 р., -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Харківводоканал», третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконними дій по розрахунку знижки (пільги) вартості послуг з централізованого постачання холодної води та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ