Справа № 456/930/16 Головуючий у 1 інстанції: Микитчин І.М.
Провадження № 22-ц/783/6718/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Левика Я.А.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дружину із якою проживає дитина до досягнення дитиною віку трьох років ,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 березня 2016 року і до досягнення донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 віку трьох років.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду винесено без повного та без всебічного з'ясування обставин по справі, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. У мотивувальній частині рішення суд не навів дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносин, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Апелянт вказує, що предметом позову було стягнення (у твердій грошовій сумі) аліментів на утримання ОСОБА_2, як на дружину, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною 3-х років. Таким чином апелянт вважає, що задоволивши заяву частково та стягнувши із відповідача аліменти в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 вересня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити повністю.

Сторони в судове засідання не зявилися, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 54-56), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 жовтня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ №170874 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що зроблено актовий запис № 352 (а.с. 3)

Під час перебування сторін шлюбі у них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6)

Районним судом встановлено, що ОСОБА_2 здійснює догляд за донькою ОСОБА_5, 13.01.2014 р.н, а відповідач ОСОБА_4 добровільно не надає допомоги на її утримання як на дружину із якою проживає дитина до досягнення дитиною віку трьох років.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_4 від 29 червня 2016 року № 725, він працює у філії «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» на посаді електрозварник на автоматизованих та папівавтоматизованих машинах. Загальна сума його доходу за період з січня 2016 р. по травень 2016р. становить 20 445 грн. 37 коп. Також з даної довідки вбачається, що з ОСОБА_2 стягувались аліменти з січня 2016р. по травень 2016 р. у розмірі 5 151, 34 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 районний суд врахував те, що відповідач офіційно працює та має регулярний заробіток, а тому стягнув аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно на утримання дружини з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років, починаючи з 28 березня 2016 року.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Згідно із ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із ст.77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.

Згідно з ч.4 ст.84 СК України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта в апеляційній скарзі про те, що аліменти повинні стягуватися в твердій грошовій сумі, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Однак як вбачається із долучених до матеріалів справи доказів, відповідач ОСОБА_4 має регулярний дохід, що підтверджується довідкою про доходи від 29 червня 2016 року № 725. (а.с. 27), та спростовує покликання апелянта про те, що аліменти повинні стягуватися в твердій грошовій сумі.

Встановлені судом першої інстанції обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовані сторонами під час апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

ОСОБА_6