Категорія: 26 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар Вергун Т.С.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» про стягнення моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом за апеляційною скаргою відповідача публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 05 листопада 2015 року звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» (далі АТ «АК «Богдан Моторс») про стягнення моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02 липня 2008 року прийнятий вантажником у відділ матеріально-технічного забезпечення відкритого акціонерного товариства «Луцький автомобільний завод», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Богдан Моторс». Перебуваючи на роботі, 26 лютого 2009 року о 09.00 год. отримав тяжку травму правої ноги - відкритий перелом обох кісток правої гомілки у с/з зі зміщенням. За результатами розслідування нещасного випадку складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві та акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 03.03.2009року. 21.10.2009року, 28.10.2010року, 09.10.2012року, 14.10.2014року висновками Луцької міської медико-соціальної експертної комісії встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 35% та ІІІ групу інвалідності. В зв'язку з інвалідністю і неможливістю виконувати роботу вантажника з 23.11.2009року звільнений з роботи згідно п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням чисельності працівників. З 2009р. по даний час не працює. Отриманим трудовим каліцтвом йому завдана моральна шкода, яка полягає у важких фізичних, душевних, психічних стражданнях. Просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у зв'язку з отриманим 26.02.2009 року трудовим каліцтвом у розмірі 100000грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 березня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з АТ «АК «Богдан Моторс» в користь ОСОБА_2 35000грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом.

Відповідач АТ «АК «Богдан Моторс» подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга відповідача підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що з 02 липня 2008 року ОСОБА_2 працював вантажником відкритого акціонерного товариства «Луцький автомобільний завод», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Богдан Моторс». 26 лютого 2009 року о 09.00 годині стався нещасний випадок на виробництві - ОСОБА_2 отримав ушкодження здоров'я у вигляді відкритого перелому обох кісток правої гомілки у с/з зі зміщенням. 03.03.2009р. відповідачем складено акт №1 за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві та акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5. 23 листопада 2009 року ОСОБА_2 звільнений з роботи згідно п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням чисельності працівників. Позивач ставить питання про стягнення моральної шкоди за отриману ним травму на виробництві.

Частиною 1 ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

З роз'яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами) вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Прийшовши до висновку про необхідність стягнення моральної шкоди з відповідача та правильно застосувавши норми матеріального права до правовідносин, які виникли між сторонами, суд визначив розмір моральної шкоди у 35000грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача без урахувань роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.95р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», тобто без врахування конкретних обставин справи, характеру правопорушень, ступеня вини потерпілого працівника - відповідача у настанні даного нещасного випадку, ступеня втрати працездатності, моральних та фізичних страждань.

Так, Луцький міськрайонний суд залишив поза увагою ті обставини, що в акті за формою Н-1 основною причиною нещасного випадку вказано вину працівника, а вже супутньою причиною - неналежне виконання заступником начальника посадових обов'язків.

З акту №1 про нещасний випадок на виробництві від 03.03.2009 року за формою Н-1 вбачається, що бригада вантажників ВМТЗ у складі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під керівництвом заступника начальника ВМТЗ ОСОБА_7 на площадці №2 в м.Луцьку по вул.Зв'язківців проводила завантаження - розвантаження складених на площадці демонтованих металоконструкцій з допомогою автомобільного крана на вантажний автомобіль. Близько 09год. ОСОБА_4, ОСОБА_2 застропили балки за гак автомобільного крана та почали відходити в безпечну зону, щоб автокраном безпечно перемістити вантаж. Під час відходу права нога ОСОБА_2 зісковзнула з однієї з балок, які лежали праворуч та попала між двох балок, які й придавили йому ногу. Основною причиною даного нещасного випадку є порушення вантажником ВМТЗ ОСОБА_2, який є позивачем по справі, вимог інструкцій з охорони праці - п.1.12 Інструкції з охорони праці № 33 для вантажника-стропальника, а саме при виконанні робіт слід бути уважним; супутньою причиною - неналежне виконання заступником начальника посадових обов'язків щодо інструктування кранівників та стропальників з безпечного виконання очікуваних робіт на місці їх проведення, дотримання стропальником умов особистої безпеки. Даний акт позивачем не оспорювався.

Що стосується доводів позивача про невиконання відповідачем вимог інструкції з охорони праці щодо видачі спецвзуття, то даної обставини судом не встановлено і позивачем вона не доведена. З позивачем роботодавцем були проведені всі передбачені інструктажі з охорони праці та проведена перевірка знань з охорони праці у 2008 році.

З витягу протоколу №25 засідання комісії з питань вирішення спорів при відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Луцьку від 23.12.2009р. встановлено, що розмір одноразової допомоги у разі стійкої втрати професійної працездатності потерпілому ОСОБА_2 зменшено на 5%, та крім іншого зазначено, що потерпілий є винною особою і першою причиною нещасного випадку є порушення ОСОБА_2 вимог інструкції з охорони праці для вантажника-стропальника. Отже, суд вважає що в настанні нещасного випадку є вина самого позивача, що необхідно врахувати при визначені розміру моральної шкоди.

Твердження позивача, що саме не забезпечення належних причин умов праці роботодавцем стало основною причиною отримання травми спростовується вищенаведеним.

Не встановлено в судовому засіданні і незворотності отриманого ушкодження здоров'я. У виписці з акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 14.10.2014 року ОСОБА_2 зазначено, що ступінь втрати працездатності 35 % і третя група інвалідності встановлена до 01.11.16 року, та призначена дата переогляду 14.10.2016р.

За вимогами ст.14 Закону України «Про охорону праці» працівник зобов'язаний дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Помилковим є посилання в рішенні суду на те, що позивача звільнено з роботи в зв'язку з тим, що він став інвалідом і не міг виконувати роботу вантажника. Як зазначено в трудовій книжці, ОСОБА_2 звільнено за п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням чисельності працівників, а не за станом здоров'я.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту заподіяння моральної шкоди і відмову в позові є безпідставними. Втрата професійної працездатності, яка призвела до тимчасової інвалідності позивача, його фізичних і моральних страждань, безумовно свідчить про наявність моральної шкоди.

Згідно ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи безспірні обставини, а саме факт отримання позивачем виробничої травми, яке призвело до втрати професійної працездатності 35%, необхідність лікування, суд визнав, що виробнича травма зумовила порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, негативно відбилася на його фізичному та психічному стані, змусила його змінити спосіб життя, і таким чином, позивачу завдана моральна шкода. Разом з тим, позивачем не надано доказів, які б підтверджували заподіяння моральної шкоди на суму 100000грн.

Розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має відповідати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв'язку із порушенням його прав. Враховуючи вищенаведені конкретні обставини справи, характер правопорушення, ступінь вини працівника та підприємства у настанні нещасного випадку, ступінь втрати працездатності, її тимчасовість, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів прийшла до висновку за необхідне змінити рішення суду, зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу до 10000грн.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відповідача публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 березня 2016 року змінити в частині розміру стягнення з публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» в користь ОСОБА_2 моральної шкоди, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди до 10000 (десяти тисяч)грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді