Номер провадження: 22-ц/785/7303/16
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Черевка П.М.,

Сватаненка В.І.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року по справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого об'єкту,-

встановила:

У квітні 2015 року Одеська міська рада звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила зобов'язати відповідачів власними силами і за свій рахунок звільнити самовільно захоплену земельну ділянку шляхом знесення прибудови до кімнат АДРЕСА_1

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачі без дозвільних документів на проектування та проведення будівельних робіт, на земельній ділянці, яка не виділялася для цієї мети, шляхом самовільної прибудови балкону, площею 15,59 кв.м., самовільно зайняли земельну ділянку по зазначеному адресу. На попередження щодо знесення самочинної прибудови не реагують, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, Одеська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Одеської міської ради, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, оскільки посилання позивача на те, що збудований відповідачами об'єкт нерухомості є самочинним спростовується матеріалами справи та є безпідставним.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.02.2016 року, виданого Департаментом міського господарства Одеської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації № 270174 від 22.02.2014 року (а.с.99), відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками 334/1000 частин секції у гуртожитку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 46 кв.м., в тому числі і на об'єкти, які просить позивач знести за рахунок відповідачів (а.с.98-100), що також підтверджується й технічним паспортом (а.с.63-65).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 57674088 від 19.04.2016 року право власності на зазначений вище об'єкт нерухомості зареєстровано за відповідачами (а.с.101-102).

Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Суд першої інстанції обґрунтовано посилався на те, що наявність зареєстрованого право власності за відповідачами в силу ЗУ «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є визначальним при вирішені даного спірного питання.

Таким чином, посилання апелянта на те, що зазначені об'єкти є самочинними не заслуговує на увагу, оскільки спростовується матеріалами справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги посилання представника позивача про оспорювання в судовому порядку декларації про готовність об'єкту до експлуатації, зареєстрованої 21.10.2015 року у Департаменті ДАБІ в Одеській області, оскільки зазначена декларація не була підставою для виникнення у відповідачів права власності на спірний об'єкт нерухомості, власниками вони стали на підставі його приватизації.

Таким чином, аналізуючи зазначене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову Одеської міської ради, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин і закон, який їх регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Згідно ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони, які приймають участь у справі користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

В.І. Сватаненко

П.М. Черевко