Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/526/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.08.2016смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої- судді: Єгорової Н.І.,

при секретареві: Маковецькій Л.А.,

за участю:

представника позивача : ОСОБА_2,

відповідача : ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Доманівка,Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Доманівської РДА Миколаївської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої доньки без згоди і супроводу батька та надання дозволу на оформлення для цього документів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_5 звернулась до суду з уточненим позовом до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Доманівської РДА Миколаївської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої доньки без згоди і супроводу батька та надання дозволу на оформлення для цього документів, посилаючись на те, що в період з 13.06.2009р. по 17.02.2015р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду. Від шлюбних стосунків сторони мають доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.народження , яка проживає разом із позивачкою . Позивачка займається створенням всебічних сприятливих умов для зростання та розвитку дитини, відповідач участі в утриманні та вихованні не приймає, крім того, відмовляється надати позивачці дозвіл на виїзд малолітньої дитини за кордон для духовного та фізичного розвитку дитини.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що займається туристичним бізнесом та має матеріальну можливість подорожувати разом з донькою. В найближчий час вона має намір відвідати Францію, Швейцарію, Таіланд, Грецію, Литву, Домініканську Республіку. Безпідставне небажання батька дитини надати згоду на виїзд дитини за кордон, спонукало позивачку звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3та його представник за дорученням ОСОБА_4.в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення. Відповідач пояснив суду, що позивачка не зверталася до нього з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон з зазначенням конкретної дати та конкретної страни. Крім того, знаючи безвідповідальне ставлення матері до здоров"я дитини, він не дає згоди на виїзд дитини за кордон. В силу малолітнього віку дитина не витримає дальної та тривалої подорожжі . Враховуючи шкільний вік дитини, подорожі за кордон, можуть негативно вплинути на її навчання, так як пропуски занять можуть нашкодити усвоюванню учбового матеріалу.

Служба у справах дітей Доманівської РДА Миколаївської області представника в судове засідання не надіслали, надали заяву про розгляд справи без їх участі, при прийнятті рішення посилаються на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін , свідків, допитаних у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що з 13.06.2009р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Доманівського районного суду 17.02.2015року .

Від шлюбних стосунків сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.народження, про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини.

З моменту розірвання шлюбу малолітня донька проживає разом з матір"ю. Мати дитини піклується про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На даний час дитина досягла шкільного віку.

Батько дитини проживає окремо, за свідченнями матері в позовній заяві, вихованням та утриманням дитини не займається. Крім того, відповідач відмовляється надати дозвіл на тимчасовимй виїзд дитини за кордон для відпочинку .

Представник позивача ОСОБА_2 стверджує, що мати дитини, матеріально забезпечена, займається туристичним бізнесом і має можливість повезти дитину в закордонну подорож з метою її духовного розвитку.

Однак, ствердження представника позивача про те, що батько не займається вихованням дитини та не утримує її матеріально, спростовуються в судовому засіданні поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Так, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є рідними дідусем та бабусею малолітньої дитини ОСОБА_6. З моменту народження ОСОБА_6, вони безпосередньо, разом з батьками, приймали участь у вихованні дитини. На даний час ОСОБА_6 знаходиться у них, вони займаються іі вихованням та утриманням. В літній час, як мати дитини, так і батько дитини, возили кожний окремо, дитину на відпочинок на море. Батько дитини, ОСОБА_3 працює і надає матеріальну допомогу на утримання дитини.

Бабуся дитини -ОСОБА_7 пояснила, що мати дитини безповідально відноситься до здоров"я дитини, так як часто залишала у них хвору дитину і не приймала участі в її лікуванні. В силу малолітнього віку, тривалу подорож за кордон дитина не витримає.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, надані позивачем, з приводу виховання дитини , суд не бере до уваги, так як перед написанням пояснень, свідки не були попередженні про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст.384,385 КК України. Крім того, письмові пояснення свідків суперечать обставинам, зазначеним в рішенні Доманівського районного суду від 17.02.2015р. про розірвання шлюбу між сторонами.

Згідно ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 155 Сімейного Кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Звертаючись до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, позивачка не надала суду жодних доказів щодо свого матеріального стану, отримуємих прибутків від підприємницької діяльності, стану здоров"я дитини, а також можливості дитини в період навчального року відлучатися на відпочинок за кордон .

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності з абзацами 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України від 21.01.1994 р. № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно п.п.1 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердж. постановою КМ України від 27.01.1995р. № 57, виїзд з України громадлян, які не досягли 16-річного віку , в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою,здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску

Чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Позивачка просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої доньки за межі України, а саме: до Франції, Швейцарії, Греції, Литви, Таїланду, Домініканської Руспубліки строком на : 20.10.2016р.- 06.11.2016р. Франція, Швейцарія, Греція, Литва; 24.12.2016р.- 09.01.2017р. Швейцарія, Таїланд, Домініканська Республіка.

Однак, позивачкою не було взято до уваги, що багаторазове вивезення дитини за кордон без надання згоди батька чинним законодавством не передбачено. Позивач, звертаючись з позовом про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без надання згоди батька не зазначила часового проміжку перебування у зазначеній державі малолітньої дитини.

Крім того, позивачкою не було надано суду доказів стосовно відмови відповідача від надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон та оформлення для цього проїздних документів. Посилання представника позивача на розмову позивачки з відповідачем, щодо даних обставин, в судовому засіданні 09 червня 2016р. в ході розгляду цивільної справи про стягнення аліментів, не може бути взято до уваги як доказ, оскільки диску із технічним записом зазначеного судового процесу суду стороною надано не було.

Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїздного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердж. постановою КМ України від 31.03.1995р. № 231( у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2004р. № 380) оформлення паспорта/проїздного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, -того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Доказів щодо заперечень батька з приводу оформлення проїздного документу дитини для виїзду за кордон, позивачем також надано не було.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що законних підстав для надання дозвілу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_6, 2009р. народження за кордон та оформлення проїзних документів дитини, без згоди та супроводу батька, у суда не має.

Керуючисьст.ст.5,6,8,10,11,60,209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_11 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей Доманівської райдержадміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без дозволу і супроводу батька та надання дозволу на оформлення для цього документів - відмовити.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Апеляційне оскарження проводиться в порядку ст.294,295 ЦПК України.

Суддя : Н. І. Єгорова