Номер провадження 2/754/922/16
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2016 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Журавської О.В.

з участю секретаря Лісовської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу та встановлення місце проживання дитини, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення місце проживання дитини, посилаючись на те, що її з відповідачем подружнє життя не склалось через те, що вони різні по характеру люди, у них протилежні погляди на спільне сімейне життя. Не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного сімейного бюджету, проживають окремо. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якого позивач просить суд встановити з нею, з матір'ю дитини.

Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пояснила, що примирення з відповідачем є неможливим, просила розірвати їхній шлюб, оскільки він носить лише формальний характер та просила встановити місце проживання дитини з нею.

В судовому засіданні відповідач позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та встановлення місце проживання дитини з позивачкою.

Третя особа - представник Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явились, просили розглядати справу у відсутності їх представника, надавши висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, подружжя перебуває в шлюбі, зареєстрованому 26 вересня 2014 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1548 (а.с.7).

Від шлюбу подружжя має дитину: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Шлюбні відносини між подружжям не склались, через несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сім'ю, втрату почуття любові та поваги один до одного, на момент розгляду справи в суді спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя та їх дітей, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, передбачено в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини», а також положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України містить «Регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини…».

Крім того, суд враховує норму ст. 141 Сімейного Кодексу України згідно якої мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно норми ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»: батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини».

Відповідно до ч.1 ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно Висновку Служби у справах дітей Деснянської РДА в м. Києві № 102/03/29-977 від 08.02.2016 року, Деснянська районна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю, ОСОБА_1, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини.

Крім того, під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи той факт, що дитина 2014 року народження, проживає з матір'ю, визначене коло її спілкування з рідними матері, в інтересах дитини суд приходить до висновку, що на даний час доречним є проживання дитини разом з матір'ю - ОСОБА_1

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 62, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 141,160 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 26 вересня 2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 1548 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487 грн.20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя: