Справа № 369/2457/16-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/3645/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 06.07.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Антоненко В.І., Сушко Л.П.

при секретарі: Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до ОСОБА_13, публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права на грошові кошти, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, який згодом уточнили та просили визнати за ними право на частину суми вкладу грошові кошти у розмірі по 9 400 доларів США, що еквівалентно 198 000 грн. за кожним.

Позов обґрунтовували тим, що 15 червня 2015 року між кожних із них і ОСОБА_13 були укладені договори про відступлення права вимоги, згідно умов яких ОСОБА_13 (первісний кредитор) відступила, а позивачі (нові кредитори) в свою чергу набули право вимоги, що належить первісному кредитору і стали кредиторами за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті від 16 січня 2015 року, укладеного між первісним кредитором та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

За умовами договорів до нових кредиторів перейшло право вимоги на частину суми вкладу, а саме по 9 400 доларів США, що еквівалентно 198 000 грн. за кожним. Проте, ОСОБА_13 не визнає їх право на вклад за договором про відступлення прав вимоги, про що повідомила їх листами від 03 вересня 2015 року.

Позивачі вважають, що відповідач порушує їх право, так як вони набули право на частини суми вкладу і набули статусу вкладників в розумінні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, зазначали, що їм стало відомо, що 17 вересня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію. Таким, чином визнання за позивачами права на частину суми вкладу буде тягнути за собою правові наслідки для Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку, які згідно ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначають вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 квітня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 з 15 червня 2015 року право на частину суми вкладу грошові кошти у розмірі 9 400 доларів США, що на день укладення договору в національній валюті становить 198 000 грн., яке позивач набула відповідно до договору відступлення права вимоги від 15 червня 2015 року за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті (долари США) від 16 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_13 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з набуттям ОСОБА_2 статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визнано за ОСОБА_3 з 15 червня 2015 року право на частину суми вкладу грошові кошти у розмірі 9 400 доларів США, що на день укладення договору в національній валюті становить 198 000 грн., яке позивач набула відповідно до договору відступлення права вимоги від 15 червня 2015 року за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті (долари США) від 16 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_13 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з набуттям ОСОБА_3 статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визнано за ОСОБА_4 з 15 червня 2015 року право на частину суми вкладу грошові кошти у розмірі 9 400 доларів США, що на день укладення договору в національній валюті становить 198 000 грн., яке позивач набув відповідно до договору відступлення права вимоги від 15 червня 2015 року за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті (долари США) від 16 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_13 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з набуттям ОСОБА_4 статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визнано за ОСОБА_5 з 15 червня 2015 року право на частину суми вкладу грошові кошти у розмірі 9 400 доларів США, що на день укладення договору в національній валюті становить 198 000 грн., яке позивач набула відповідно до договору відступлення права вимоги від 15 червня 2015 року за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті (долари США) від 16 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_13 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з набуттям ОСОБА_5 статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визнано за ОСОБА_6 з 15 червня 2015 року право на частину суми вкладу грошові кошти у розмірі 9 400 доларів США, що на день укладення договору в національній валюті становить 198 000 грн., яке позивач набув відповідно до договору відступлення права вимоги від 15 червня 2015 року за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті (долари США) від 16 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_13 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з набуттям ОСОБА_6 статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визнано за ОСОБА_7 з 15 червня 2015 року право на частину суми вкладу грошові кошти у розмірі 9 400 доларів США, що на день укладення договору в національній валюті становить 198 000 грн., яке позивач набула відповідно до договору відступлення права вимоги від 15 червня 2015 року за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті (долари США) від 16 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_13 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з набуттям ОСОБА_7 статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визнано за ОСОБА_8 з 15 червня 2015 року право на частину суми вкладу грошові кошти у розмірі 9 400 доларів США, що на день укладення договору в національній валюті становить 198 000 грн., яке позивач набув відповідно до договору відступлення права вимоги від 15 червня 2015 року за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті (долари США) від 16 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_13 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з набуттям ОСОБА_8 статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визнано за ОСОБА_9 з 15 червня 2015 року право на частину суми вкладу грошові кошти у розмірі 9 400 доларів США, що на день укладення договору в національній валюті становить 198 000 грн., яке позивач набув відповідно до договору відступлення права вимоги від 15 червня 2015 року за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті (долари США) від 16 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_13 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з набуттям ОСОБА_9 статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визнано за ОСОБА_10 з 15 червня 2015 року право на частину суми вкладу грошові кошти у розмірі 9 400 доларів США, що на день укладення договору в національній валюті становить 198 000 грн., яке позивач набув відповідно до договору відступлення права вимоги від 15 червня 2015 року за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті (долари США) від 16 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_13 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з набуттям ОСОБА_10 статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визнано за ОСОБА_11 з 15 червня 2015 року право на частину суми вкладу грошові кошти у розмірі 9 400 доларів США, що на день укладення договору в національній валюті становить 198 000 грн., яке позивач набув відповідно до договору відступлення права вимоги від 15 червня 2015 року за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті (долари США) від 16 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_13 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з набуттям ОСОБА_11 статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визнано за ОСОБА_12 з 15 червня 2015 року право на частину суми вкладу грошові кошти у розмірі 9 400 доларів США, що на день укладення договору в національній валюті становить 198 000 грн., яке позивач набув відповідно до договору відступлення права вимоги від 15 червня 2015 року за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті (долари США) від 16 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_13 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з набуттям ОСОБА_12 статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи наступні обставини.

16 січня 2015 року між ОСОБА_13 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір-заява №300937/4840/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт», згідно умов якого Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок №2630.6.114401.007 у сумі 100 000 доларів США на строк з 16 січня 2015 року по 16 червня 2015 року у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі-заяві (а.с.68).

15 червня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 був укладений договір про відступлення прав вимоги, згідно умов яких ОСОБА_13 (первісний кредитор) відступила, а ОСОБА_2 (новий кредитор) в свою чергу набув право вимоги, що належить первісному кредитору, і став кредитором за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті від 16 січня 2015 року, укладеного між первісним кредитором та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с. 46).

Аналогічні договори буди укладені між позивачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 і ОСОБА_13 (а.с. 47-56).

Відповідно до п.1.2. вказаних договорів Новий кредитор набуває право вимагати від Боржника повернення (сплати) йому (замість Первісного кредитора) частини суми вкладу за Основним договором грошові кошти у розмірі 9 400 доларів США, що на день укладення даного договору в національній валюті становить 198 000 грн. Право власності від Первісного кредитора до Нового кредитора переходить на частину суми у розмірі, визначеному в цьому пункті.

Згідно п.2.1. вказаних договорів первісний кредитор повинен передати Новому кредитору всі документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення за Основним договором, в термін до 3-х календарних днів з моменту підписання даного Договору.

Пунктом 1.4. вказаних договорів визначено, що з моменту підписання цього договору Новий кредитор набуває статусу вкладника у значенні цього терміна, що визначений у п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Пунктом 4.1. визначено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим Договором.

03 вересня 2015 року ОСОБА_13 направила позивачам листи, в яких повідомила їх, що оскільки вона не визнає за ними право на частину суми вкладу в розмірі 198 000 грн. за договором відступлення права вимоги від 15 червня 2015 року, вона відмовляється передати їм оригінали документів згідно п.2.1. зазначеного договору, а саме оригінал договору-заяви про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті (долари США) від 16 січня 2015 року (а.с. 57-67).

Також встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171, згідно якого розпочата процедура ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачі правомірно отримали всі права вкладника за договором №300937/4840/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» від 16.01.2015 року на підставі договорів відступлення прав вимоги, а тому заявлені ними вимоги щодо визнання за ними прав вкладників і грошових коштів у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є обґрунтованими.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, так як вони не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст..15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За нормою ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

У ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" дано визначення банківського вкладу, відповідно до якого вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки).

Уклавши з ОСОБА_13 договори про відступлення права вимоги, Позивачі отримали право грошової вимоги до банку за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті від 16 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_13 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на суму 100 000 доларів США, щодо повернення вкладу на заявлену суму позовних вимог за кожним позивачем.

Посилання позивачів на письмове повідомлення ОСОБА_13 про те, що вона не визнає їх право власності на частину суми вкладу, а тому вони вважають, що цим порушено їх право на встановлену в договорах про відступлення прав вимоги суму банківського вкладу і підлягає захисту саме у такий спосіб, не заслуговують на увагу суду, позивачами не надано належних доказів того, що вказані договори були визнанні нечинними в установленому законом порядку.

Крім того, це повідомлення ОСОБА_13 не свідчить про порушення прав позивачів на отримання частини суми вкладу від ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Позивачем на виконання вимог ст. 60 ЦПК України не надано жодного доказу про повідомлення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про заміну кредитора.

Також матеріали справи не містять доказів того, що позивачі зверталися до банку з вимогою видачі грошових коштів з метою реалізації свого права за договором про відступлення права вимоги.

Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За змістом ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

З урахуванням викладених обставин та наведених норм чинного законодавства України, колегія суддів приходить до висновку, що при зверненні до суду із позовом до відповідачів про визнання права на частину суми вкладу та надання їм статусу вкладників у судовому порядку, позивачами обрано не вірний спосіб захисту свого права, передбачених ст. 16 ЦК України, ними не доведено порушення своїх прав відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Висновок суду про те, що позивачі набули прав вкладників у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не узгоджується із вимогам закону.

Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката;

Позивачі не є вкладниками в розумінні цього Закону і не набули цього права на підставі укладених договорів про відступлення прав вимоги.

Відповідно до ст..309 ЦПК України, так як висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову за необґрунтованістю і недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 квітня 2016 року скасувати і ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до ОСОБА_13, публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права на грошові кошти.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: