Єдиний унікальний номер (справа №) 216/2417/16-ц
Номер провадження у суді 2/216/1698/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2016 року місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кузнецова Р.О.

при секретарі Павленко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 Ради про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

До Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу надійшла позовна заява ОСОБА_3 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 Ради про визнання права власності в порядку спадкування.

23.06.2016 до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу звернулась ОСОБА_2 з уточненим позовом, в якому просила:

- встановити факт проживання однією сімєю більше пяти років ОСОБА_3, який помер 08 липня 2015 року, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою : м. Кривий Ріг. вул.. Комуністична. 6.7, кв. 29;

- визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житлову квартиру, розташовану за адресою: м. Кривий Ріг. вул.. Комуністична. 6.7, кв. 29 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 09 липня 2015 року.

Ухвалою суду від 23.06.2016 на підставі ст. 37 ЦПК України в якості правонаступника позивача ОСОБА_3 було залучено ОСОБА_2

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на обставини, за якими 18.06.2003 року ОСОБА_3 спільно із його батьками приватизував житлову квартиру, розташовану за адресою: м. Кривий Ріг. вул. Комуністична, б. 7. кв. 29. що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло за № Ц-192 від 18.06.2003 року, зареєстрованого в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в реєстрову книгу за №223П-311-311. 05.01.2010 року помер його батько - ОСОБА_4. У звязку із цим відкрилася спадщина на 1/3 частку житлової квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Комуністична, б. 7, кв. 29, належну батькові. Його частка майна була успадкована ОСОБА_3 та його матірю, та державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 29.04.2011 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом №2-501 та №2-498 відповідно. Таким чином, ОСОБА_3 та його мати успадкували кожний по 1/6 частці житлової квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг. вул.. Комуністична. 6.7, кв. 29. Таким чином, із врахуванням тих часток, які вони з матірю приватизували та тих часток, які отримали у спадщину, кожному належало по 1/2 частці житлової квартири. 27.05.2013 року померла мати ОСОБА_3, у звязку із чим відкрилася спадщина на її майно у вигляді ? частки житлової квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг. вул.. Комуністична. 6.7, кв. 29. При цьому ОСОБА_3 за життя звертався до Першої Криворізької Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері, але не встиг отримати свідоцтво оскільки помер. Таким чином фактично у ОСОБА_3 виникло право на спадщину, а з урахуванням належної йому особисто частки у нерухомому майні останній фактично отримав у власність цілу житлову квартиру, розташовану за адресою: м. Кривий Ріг. вул.. Комуністична. 6.7, кв. 29, але не встиг зареєструвати таке право внаслідок своєї смерті. Спадщину після його смерті у вигляді вказаної вище квартири прийняла ОСОБА_2, як спадкоємець четвертої черги і особа, яка проживала із спадкодавцем однією сімєю впродовж більше ніж пять років, яка подала відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. З моменту смерті власника домоволодіння, позивач так і проживає в ньому по теперішній час та є єдиною, хто добросовісно та відкрито користується вказаним житлом, зберігає та ремонтує його і продовжує здійснювати вказані дії по теперішній час. На сьогоднішній день інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 окрім позивача, немає, й із заявою про прийняття спадщини після його смерті ніхто, окрім неї не звертався. На момент смерті ОСОБА_3, у домоволодінні разом із ним ніхто не був зареєстрований.

У судове засідання позивач та представник відповідача не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать розписки про отримання судових повісток, при цьому надали суду заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутність.

Під час розгляду справи судом були встановлені наступні фактичні обставини.

Зокрема матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 спільно із його батьками приватизував житлову квартиру, розташовану за адресою: м. Кривий Ріг. вул. Комуністична, б. 7. кв. 29. що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло за № Ц-192 від 18.06.2003 року, зареєстрованого в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в реєстрову книгу за №223П-311-311.

05.01.2010 року помер його батько - ОСОБА_4. У звязку із цим відкрилася спадщина на 1/3 частку житлової квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Комуністична, б. 7, кв. 29, належну батькові. Його частка майна була успадкована ОСОБА_3 та його матірю, та державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 29.04.2011 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом №2-501 та №2-498 відповідно.

27.05.2013 року померла мати ОСОБА_3, у звязку із чим відкрилася спадщина на її майно у вигляді ? частки житлової квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг. вул.. Комуністична. 6.7, кв. 29.

В жовтні 2015 року позивач звернувся до Першої Криворізької державної нотаріальної контори маючи намір оформити спадщину після смерті моєї матері. Однак 07.10.2015 року державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із тим, що його мати не зареєструвала своє право власності на частку житлової квартир після смерті батька.

09.07.2015 ОСОБА_3 помер, про що свідчить відповідь №1770/18-28 від 01.06.2016 відділу реєстрації актів цивільного стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу на судовий запит, де вказано що було видано свідоцтво про смерть 1-КИ №628582 від 09.07.2015.

На підставі викладеного позивач, посилаючись на невизнання її спадкових прав, зазначила, що нею фактично було прийнято спадщину за законом як спадкоємицею четвертої черги та й особою, яка проживала із спадкодавцем однією сімєю більше пяти років, яка належала за життя ОСОБА_3, у вигляді житлової квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг. вул. Комуністична. 6.7, кв. 29, у звязку з чим просила встановити факт проживання однією сімєю її та ОСОБА_3, а отже й визнати за нею право власності на вказане спадкове майно в судовому порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Позовні вимоги ОСОБА_6 стосуються питання встановлення факту що має юридичне значення, прийняття нею спадщини за законом, як спадкоємця четвертої черги та особи яка проживала із спадкодавцем однією сімєю більше пяти років та визнання за позивачем в порядку спадкування після смерті спадкодавця права власності на нерухоме майно, тому виходячи з аналізу правовідносин, що склались між сторонами, суд вважає доцільним застосування до таких відносин вимоги норм Цивільного кодексу України від 1 січня 2004 року.

На підставі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, тобто, в даному випадку, для вирішення питання про спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання права.

Пункт 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

А ч. 2 ст. 256 ЦПК України твердить, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (статті 1216-1218 ЦК України).

Особи можуть бути визнані спадкоємцями четвертої черги за ст. 1264 ЦК України, якщо вони проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини (дня смерті спадкодавця). Факт проживання однією сім'єю чоловіки і жінки без шлюбу може бути встановлено в судовому порядку. Доказами проживання однією сім'єю можуть бути: довідка ЖЕО, реєстраційний запис у паспорті, що свідчить про проживання такої особи в одній квартирі з померлим, свідчення сусідів, інших свідків тощо.

Відповідно до вимог діючого законодавства спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Крім того порядок здійснення спадкоємцями права на спадщину визначено нормами глави 87 книги VI Цивільного кодексу України.

При цьому частинами 1 та 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом зясовано, що в момент відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_3, 09.07.2015, у квартирі, розташованій за адресою: м. Кривий Ріг. вул. Комуністична. 6.7, кв. 29, разом із ним ніхто не був зареєстрований. Факт проживання ОСОБА_2 із покійним однією сімєю за однією адресою, впродовж значного часу підтверджується актом сусідів, копія якого була долучена до позовної заяви.

Так в матеріалах справи міститься акт від 01.07.2016, даним актом сусіди ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили той факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: м. Кривий Ріг. вул.. Комуністична. 6.7, кв. 29, користується вказаним житлом, підтримує добросусідські відносини з сусідами, отримує поштову кореспонденцію за вказаною адресою, у період більш ніж пять років до смерті ОСОБА_3 і по теперішній час.

Отже, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини та з огляду на вимоги ЦК України, суд дійшов висновку, що спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 09.07.2015 року, у вигляді права власності на житлову квартиру, розташовану за адресою: м. Кривий Ріг. вул.. Комуністична. 6.7, кв. 29, яка належала померлому на праві власності, перейшло до ОСОБА_2, яка є позивачем у справі. Таким чином позивач, як спадкоємець четвертої черги та особа яка проживала із спадкодавцем однією сімєю більше пяти років, набула право на спадщину у вигляді права власності на вказане нерухоме майно.

Також за приписами ч.ч. 1, 3 ст. 1296 та ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач не одержала свідоцтво про право на спадщину за законом та не зареєструвала право власності на нерухоме майно.

Але відсутність реєстрації права власності на таке майно могло вплинути лише на її права як власника майна, а не як спадкоємця, оскільки державній реєстрації підлягає право власності, а не право на спадщину і на це зверталась увага в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Зокрема в п. 6 вказаної Постанови ПВССУ зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

Крім того згідно розяснень, викладених у п.п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі Постанови ПВСУ №7) свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Також в Постанові ПВССУ №5 від 07.02.2014 наведено розяснення, за яким якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Отже, в даному випадку таким документом є свідоцтво про право власності на житло за № Ц-192 від 18.06.2003 року та свідоцтва про право на спадщину за законом №2-501 і №2-498, які підтверджують набуття ОСОБА_3 права власності на житлову квартиру, розташовану за адресою: м. Кривий Ріг. вул.. Комуністична. 6.7, кв. 29.

Більш того відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

А за приписами п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N296/5 (в редакції станом на момент прийняття рішення) якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 61, 84, 88, 130, 174, 209, 215-218, 224-233 ЦПК України, ст.ст. 525-529, 548-549 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року,ст.ст. 182, 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1221, 1258, 1261, 1268, 1278, 1296, 1297 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 2, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N7, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт проживання однією сімєю більше пяти років ОСОБА_3, який помер 08 липня 2015 року, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою : м. Кривий Ріг. вул. Мартіна Шимановського (стара назва Комуністична) АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (НОМЕР_1, виданий Довгинцівським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 10.09.2007), яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку спадкування за законом на житлову двокімнатну квартиру загальною площею 45,80 кв. м., житловою площею 27,50 кв.м., розташовану на першому поверсі три-чотириповерхового житлового будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мартіна Шимановського (стара назва Комуністична) АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3, померлому 09.07.2015 (актовий запис №809).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста ОСОБА_1 шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов