Справа № 300/366/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

22 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Джуги С.Д., Кожух О.А.

за участю секретаря Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Воловецького районного суду від 26 жовтня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення,

в с т а н о в и л а :

Зазначеною ухвалою задоволено заяву ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення Воловецького районного суду від 15 червня 2016 року та відстрочено його виконання до 01.04.2017 року.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви. Зокрема, вказує на те, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав передбачених ст. 373 ЦПК України для задоволення заяви є помилковим.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Воловецького районного суду від 13 січня 2016 року здійснено поділ в натурі житлового будинку за адресою: с.Нижні Ворота, вул. Набережна, 28 Воловецького району, а саме: виділено ОСОБА_2 наступні приміщення: 1. веранду площею 11,1 кв.м.; 2. коридор 3,0 кв.м.; 3. кухня 7,9 кв.м.; 4. житлова кімната 16,8 кв.м., а також літню кухню Б, сарай В, сарай Г, сарай К, сарай Д. Виділено ОСОБА_3 наступні приміщення: 5. кухню площею 7,2 кв.м.; 6. житлову кімнату 17,0 кв.м.; коридор 3,0 кв.м. Огорожу №№1-2 та колодязь №3 залишено в спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.112, 113).

В подальшому, рішенням Воловецького районного суду 15.06.2016 року зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права власності на домоволодіння за адресою: с.Нижні Ворота, вул. Набережна, 28 Воловецького району (а.с.59, 60).

Дане рішення набрало законної сили.

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про відстрочку виконання даного рішення до 01.04.2017 року.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що виділені ОСОБА_3 приміщення потребують ремонту, який остання здійснює однак не в змозі завершити до настання зимового періоду, іншого приміщення ОСОБА_3 не має і виселення може негативно вплинути на її здоровя та призвести до пошкодження майна.

Однак з такими висновками суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Тобто відстрочка виконання судового рішення допускається лише у виняткових випадках.

В даному випадку ставиться питання про відстрочку виконання судового рішення про усунення перешкод у користуванні власністю без жодної конкретизації в який спосіб такі перешкоди слід усунути. Тобто, таким рішення лише вирішено негаторний позов ОСОБА_2, питання про виселення чи звільнення приміщення не вирішувалося, а відтак посилання судом на це в оскражуваній ухвалі є необґрунтованим.

При цьому колегія суддів констатує, що судове рішення про поділ майна ухвалено в січні 2016 року, ОСОБА_3 його не оскаржувала, навпаки в мотивувальній частині рішення зазначено, що вона погодилася з таким варіантом розподілу. Тобто їй з січня 2016 року достеменно було відомо про приміщення яке їй виділено і вона з цим погодилася. Жодних претензій стосовно виділених їй приміщень, в тому числі щодо технічного стану, не предявляла, а відтак її посилання на неможливість завершення ремонту з чим погодився суд першої інстанції, не може бути визнано як виняткова обставина, що утруднює виконання рішення про усунення перешкод у користуванні майном.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів вважає, що в даному випадку немає якихось виняткових обставин, які б могли слугувати підставою для відстрочки виконання судового рішення про усунення перешкод у користуванні майном.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись статтями 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Воловецького районного суду від 26 жовтня 2016 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення відмовити

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді