АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/3440/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач: Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Барановської Л.В.

суддів: Панченка М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про захист прав споживачів та стягнення страхової суми.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2012 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «СК «Провідна» про захист прав споживачів та стягнення страхової суми.

На обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 03.09.2010 року між ним та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №06/0613968/1012/10, а саме автомобіля марки «Ауді» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

21.08.2011 року в період часу з 11 годин 00 хвилин невідома особа, перебуваючи в м. Переяслав-Хмельницький по вул. Шкільна, незаконно заволоділа вказаним його автомобілем. З даного приводу він одразу зателефонував до чергової частини РВ ГУ МВС України в Київській області м. Переяслав-Хмельницький, по місцю викрадення автомобіля, а також повідомив по гарячій лінії відповідача.

31.08.2011 року слідчим відділом Переяслав-Хмельницького МВ ГУ МВС України в Київській області було порушено кримінальну справу № 17-8702 по факту незаконного заволодіння транспортним засобом, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та 03.09.2010 року ним було подано заяву до відповідача про настання страхової події.

21.08.2011 року, він - ОСОБА_1 отримав листа вих.№10-11/10/2411 від ПрАТ «СК «Провідна», яким було запропоновано з метою прийняття рішення про визначення даної події страховим випадком та розгляду заяви у строк до 21.09.2011 року надати два комплекти оригіналів ключів з брелоками сигналізації застрахованого ТЗ та свідоцтво про його реєстрацію. Дана вимога була ним виконана.

Однак, 12.10.2011 року він отримав листа від ПрАТ «СК «Провідна» за №04-10/13105 про необхідність проведення додаткових заходів Страховою компанією для з'ясування обставин настання випадку із застрахованим транспортним засобом, тобто відповідно до умов договору. Відповідачем призначено розслідування через що прийняття рішення про визнання даної події страховим випадком і визначення розміру страхового відшкодування відкладається на 1 місяць. (час проведення розслідування).

10.11.2011 року, після спливу місячного терміну, він - ОСОБА_1 отримав нового листа від відповідача за № 04-10/14652 про те, що визначення даної події страхом випадком і визначення розміру страхового відшкодування відкладається на 3 місяці. Листом від 25.11.2011 року ПрАТ «СК «Провідна» повідомило про продовження терміну прийняття рішення по виплаті страхового відшкодування ще на 6 місяців та запропоновано з'явитись до офісу Страховика для дачі додаткової письмової інформації.

12.12.2011 року представником позивача було подано запит до відповідача, в якому адвокат просив надати перелік запитань на що 05.01.2012 року відповідач повідомив своїм листом, що перелік запитань надати немає можливості, так як вичерпний перелік запитань у вигляді запиту до страхувальника компанія викласти не може, так як наступні запитання з об'єктивних причин можуть коригуватись та змінюватись у залежності від відповідей на попередні. Паралельно, 28.11.2011 року позивачем було подано скаргу до департаменту страхового нагляду Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг на дії ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» та за наслідками розгляду скарги Департамент страхового нагляду в листі від 28.12.2011 року за № 8434/42-12 повідомив позивачу, що 17.11.2011 року ПрАТ «СК «Провідна» прийняло рішення про виплату йому авансової виплати за викрадений автомобіль у розмірі 5 000,00 грн. та 28.11.2011 року відповідно до платіжного доручення №056220 йому було перераховано страхове відшкодування через систему «Приват-Мані».

З відповіді від 17.05.2012 року від Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг вбачається, що Указом Президента від 23.11.2011 року прийнято рішення про ліквідацію Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг та створено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Згідно відповіді від 02.08.2012 року національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, повідомляє, що листом від 02.04.2012 року ПрАТ «СК «Провідна» було відмовлено у виплаті страхового відшкодування виходячи з того, що відповідачем на підставі п.п.11.3.1, 11.3.3, 11.3.4, 11.3.8 договору та ст. 25 Закону України «Про страхування» було проведено власне розслідування на підставі якого було зроблено висновок про відмову у виплаті страхової суми, а саме встановлено, що автомобіль позивача був ввезений на митну територію України в пошкодженому стані; на момент постановки на облік автомобіля він відновлений не був; на неодноразові запити ПрАТ «СК «Провідна» позивачем не було надано жодного документу, що б підтверджували проведення відновлених робіт застрахованого автомобіля, що свідчить про надання при укладанні договору страхування свідомо неправдивої інформації про предмет договору, що впливає на ступінь страхового ризику; надання неправдивої інформації стосовно технічного стану автомобіля; визначено в заяві на страхування ринкову вартість автомобіль, яка в 2 рази перевищує дійсну ринкову вартість аналогічного автомобіля в пошкодженому стані; не надано жодного документу, що б підтверджував би факт викрадення автомобіля; агентом Страховика фактично не ідентифіковано наданий автомобіль за номером кузова; позивачем відмовлено у наданні додаткових документів та дачі додаткових пояснень; на момент укладання договору з страховиком автомобіль обладнаний заводським протиугінним засобом, але у разі якщо встановлена на ТЗ протиугінна система виконує тільки функцію блокування запуску двигуна, то така система є імобілайзером і не може розглядатись як електронна система проти викрадення, однак таку відмову позивач вважає не законною, адже ним було дотримано усі умови договору, а тому просить стягнути з відповідача на його користь страхову суму, пеню, 3% річних від суми простроченої страхової виплати, моральну шкоду, витрати на правову допомогу та представницькі дії.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 страхову суму в розмірі 318 327 грн. 33 коп.

Стягнуто з ПАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 196 351 грн. 21 коп., 3% річних в розмірі 31 893 грн. 75 коп., а всього 228244 грн. 96 коп.

Стягнуто з ПАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 індекс інфляції за час прострочення виконання зобов'язання в розмірі 211369 грн. 33 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 12 800 грн.

Стягнуто з ПАТ «СК «Провідна» на користь держави судовий збір в розмірі 1700 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «СК «Провідна» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам, неповно з'ясував обставини справи.

Апеляційна скарга представника ПАТ «СК «Провідна» задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 03.09.2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ «СК «Провідна» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0613968/1012/10, а саме, автомобіля марки «Ауді», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно розділу 9 п. 9.1 договору №06/0613968/1012/10 передбачено, що страхувальник бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та на умовах, визначених цим договором, Правилами та чинним законодавством України, а страхувальник зобов'язується сплатити страховий платіж у визначений цим Договором строк та виконувати інші умови договору.

Розділом 10 Договору добровільного страхування від 03.09.2010р. передбачені страхові випадки, на підставі яких здійснюються страхові виплати.

При підписанні даного договору позивачем, згідно розділу 4.8 було сплачено страховий платіж в сумі 35 550 грн. 00 коп., а також з його сторони були виконані всі умови договору.

При підписанні договору у ПАТ «СК «Провідна» не було ніяких зауважень та претензій до об'єкту страхування.

21.08.2011 року в період часу з 11 год. 00 хв. невідома особа, перебуваючи в м. Переяслав-Хмельницький по вулиці Шкільна, незаконно заволоділа вказаним автомобілем позивача ОСОБА_1

31.08.2011 року слідчим відділом Переяслав-Хмельницького МВ ГУ МВС України в Київській області було порушено кримінальну справу №17-8702 по факту незаконного заволодіння транспортним засобом за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

22.08.2011 року позивачем було подано заяву до страховика про настання страхової події.

20.09.2011 року ОСОБА_1 отримав листа вих. № 10-11/10/2411 від відповідача ПАТ «СК «Провідна», яким йому було запропоновано з метою прийняття рішення про визначення події страховим випадком та розгляду заяви у строк до 21.09.2011 року надати два комплекти оригіналів ключів з брелоками сигналізації застрахованого ТЗ - AUDI S3 державний номерний знак НОМЕР_1 кузов НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію застрахованого ТЗ- AUDI S3 державний номерний знак НОМЕР_1 кузов НОМЕР_2.

Дана вимога позивачем ОСОБА_1 була виконана; 12.10.2011 року позивач вдруге отримав листа від відповідача про те, що у зв'язку із об'єктивною необхідністю проведення додаткових заходів Страховою компанією для з'ясування обставин настання випадку із застрахованим транспортним засобом, згідно умов договору, страховиком призначено розслідування, у зв'язку із чим прийняття рішення про визнання даної події страховим випадком і визначення розміру страхового відшкодування відкладається на 1 місяць - на час проведення розслідування.

Після спливу місячного терміну, 10.11.2011 року ОСОБА_1 отримав нового листа від відповідача ПАТ «СК «Провідна» за № 04-10/14652 про те, що страховику у зв'язку з великим обсягом перевірочних заходів та отримання інформації та документів, які потребують додаткової перевірки, а також у зв'язку із призначенням необхідних експертних досліджень прийняття рішення про визначення даної події страховим випадком і визначення розміру страхового відшкодування відкладається на 3 місяці - на час проведення додаткового розслідування.

Листом від 25.11.2011 року страховик повідомив ОСОБА_1 про продовження терміну прийняття рішення по виплаті страхового відшкодування ще на 6 місяців та запропоновано з'явитись до офісу страховика для дачі додаткової письмової інформації.

Листом від 02.04.2012 року відповідач ПАТ «СК «Провідна» відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування.

28.11.2011 року позивач звернувся зі скаргою до Департаменту страхового нагляду Державної комісії з регулювання ринків Фінансових послуг на дії ПАТ «СК «Провідна».

Листом від 28.12.2011 року за № 8434/42-12 Департаментом страхового нагляду ОСОБА_1 було повідомлено про те, що 17.11.2011 року ПАТ «СК «Провідна» прийнято рішення про виплату позивачу авансової виплати за викрадений автомобіль у розмірі 5 000,00 грн. та 28.11.2011 року відповідно до платіжного доручення № 056220 перерахувало позивачу страхове відшкодування через систему «Приват-Мані».

У відповідності до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Чинне законодавство не позбавляє сторони цього договору права укласти його і в іншій письмовій формі відповідно до вимог Цивільного кодексу України та статті 16 Закону України «Про страхування» і підстав для визнання договору страхування неукладеним лише через відсутність поліса чи сертифіката, який посвідчує договір, немає.

Договором добровільного страхування наземного транспорту 06/0613968/1012/10, а саме автомобіля марки «Ауді» S3 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, застраховано вказаний автомобіль за страховими ризиками: «ДТП», «Стихійні лиха», «Пожежа», «ПДТО», «Викрадення».

Даний автомобіль застрахований без урахування зносу. Безумовна франшиза, за ризиками «ДТП» «Стихіні лиха», «Пожежа», «ПДТО» складає 0% від страхової суми; за ризиком «Викрадення» - 7,0%.

У відповідності до висновку №19/15-5 Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 13.03.2015 року ринкова вартість автомобіля марки «Ауді» S3 2007 року випускустаном на вересень 2010 року складає 342 287,45 грн.

Згідно п. 15.13 договору страхування у випадку втрати застрахованого транспортного засобу внаслідок настання ризику «Викрадення» страхове відшкодування обчислюється, як різниця між дійсною вартістю транспортного засобу на дату настання страхового випадку і розміром безумовної франшизи, а тому страхова сума на дату настання страхового випадку за мінусом франшизи 7% складає 318 327,33 грн.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правової оцінки зібраним у справі доказам та застосування правових норм, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

У відповідності до п. 21 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмову у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 11.4.5 договору страхування при несвоєчасній виплаті страхового відшкодування страховик сплачує неустойку (пеню, штраф) за кожний день зволікання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нарахована пеня, від суми відшкодування за кожний день прострочення.

З огляду на що, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 3% річних в розмірі 31 893,75 грн. та пеню в розмірі 196351 грн. 21 коп., оскільки судом вірно встановлено та вбачається із матеріалів справи, що боржник прострочив виконання грошового зобов'язання, а тому повинен сплатити суму боргу, як це передбачено чинним законодавством.

При визначенні розміру судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що 19.04.2012 року між позивачем та адвокатом Швецовою Н.Ю. було укладено договір про надання правової допомоги.

Згідно п. 4 договору ОСОБА_1 сплатив на виконання умов договору суму у розмірі 8 000,00 грн.

При наданні правової допомоги за договором від 19.04.2012 року, адвокатом ШвецовоюН.Ю. було витрачено 38 годин.

За попередньою домовленістю адвоката з позивачем, година роботи адвоката оплачується у розмірі 400 грн., а тому суд першої інстанції вважав за необхідне стягнути з ПАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу у розмірі 12 800 грн.

Такий висновок суду зроблено щодо всіх заявлених позивачем вимог та на підставі поданих сторонами доказів, яким дана правильна оцінка. У рішенні наведені мотиви, з яких суд надає перевагу одним доказам над іншими і його висновки в цій частині є обґрунтованими.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ст. 212 ЦПК України)

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду та вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом процесуального та матеріального права не знайшли свого підтвердження, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують та є такими, що не тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» відхилити, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді