Справа № 372/2227/15-ц Головуючий у І інстанції Мора О. М.
Провадження № 22-ц/780/4517/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 15.11.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про поділ майна подружжя та визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернувся із позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус КМНО ОСОБА_8 про поділ майна подружжя та визнання права власності на майно.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 07 серпня 2006 року між ним та ОСОБА_7 був зареєстрований шлюб, у якому 17 жовтня 2009 року народилася донька ОСОБА_9

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 вересня 2013 року шлюб між ним (ОСОБА_6В.) та ОСОБА_7 розірвано.

15 вересня 2010 року його (позивача) мати подарувала ОСОБА_7 земельну ділянку, загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :03:006:0044, розташовану по пров. Лісовому у с. Романків Обухівського району Київської області, на якій протягом 20112013 років за спільні його та дружини кошти були побудовані зазначені вище житлові будинки та інше нерухоме майно.

Житлові будинки були облаштовані меблями та побутовим обладнанням, необхідним для проживання, що свідчить про їх готовність для введення до експлуатації.

Згідно з висновком експерта від 21 квітня 2015 року за період із 2011 року до 2013 року на будівництво та облаштування спірного нерухомого майна було витрачено грошові кошти на загальну суму 15 749 360 грн 25 коп.

22 травня 2014 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 укладено два договори купівлі-продажу спірної нерухомості (житлового будинку та земельної ділянки).

Посилаючись на те, що зазначене вище майно набуто за час шлюбу за спільні кошти подружжя, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і відповідачка не мала права без його згоди укладати оспорювані правочини, ОСОБА_6 просив:

визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку, загальною площею 767,7 кв. м, басейну, загальною площею 479,9 кв. м, будинку для персоналу, загальною площею 211,8 кв. м, які розташовані на земельній ділянці, загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :03:006:0044, за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Романків, пров. Лісовий, 22, укладений 22 травня 2014 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 11030;

визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :03:006:0044, розташованої за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Романків, пров. Лісовий, 22, укладений 22 травня 2014 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5П, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 11029;

визнати за ним (ОСОБА_6В.) та ОСОБА_7 право спільної сумісної власності на наступне нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 767,7 кв. м, басейн, загальною площею 479,9 кв. м; будинок для персоналу, загальною площею 211,8 кв. м, які розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :03:006:0044, за адресою: Київська обл., Обухівський район, с. Романків, пров. Лісовий, 22;

поділити нерухоме майно і визнати за ним право власності на ? його частини, а саме: на ? частини житлового будинку, загальною площею 767,7 кв. м; ? частини басейну, загальною площею 479,9 кв. м, ? частини будинку для персоналу, загальною площею 211,8 кв. м, що розташовані на земельній ділянці, загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :03:006:0044, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Романків, пров. Лісовий, 22;

визнати за ним право власності на ? частини спірної земельної ділянки, загальною площею 0,75 га;

поділити нерухоме майно і визнати за ОСОБА_7 право власності на ? його частини, а саме: ? частини житлового будинку, загальною площею 767,7 кв. м; ? частини басейну, загальною площею 479,9 кв. м; ? частини будинку для персоналу, загальною площею 211,8 кв. м, що розташовані на земельній ділянці, загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :03:006:0044, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Романків, пров. Лісовий, 22;

визнати за ОСОБА_7 право власності на ? частини земельної ділянки, загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :03:006:0044, розташованої за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Романків, пров. Лісовий, 22.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2016 року, позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 22 травня 2014 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 11030.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 22 травня 2014 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 11029.

Визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право спільної сумісної власності на наступне нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 767,7 кв. м; басейн загальною площею 479,9 кв. м; будинок для персоналу загальною площею 211,8 кв. м, які розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :03:006:0044, за адресою: Київська обл., Обухівський район, с. Романків, пров. Лісовий, 22.

Визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право власності по ? частини земельної ділянки загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :03:006:0044, за адресою: Київська обл., Обухівський район, с. Романків, пров. Лісовий, 22.

У порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право власності по ? частини нерухомого майна, а саме: житлового будинку, загальною площею 767,7 кв. м, басейну, загальною площею 479,9 кв. м, будинку для персоналу, загальною площею 211,8 кв. м, що розташоване на земельній ділянці, загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :03:006:0044, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Романків, пров. Лісовий, 22.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року скасовано ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_6 про поділ майна подружжя та визнання права власності на частки у майні подружжя, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2016 року у частині позовних вимог про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна та земельної ділянки, визнання за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 права спільної сумісної власності подружжя на спірне майно залишено без змін.

Отже, справа апеляційним судом переглядається лише в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_6 про поділ майна подружжя та визнання права власності на частки у майні подружжя в межах апеляційної скарги ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_7 рішення суду першої інстанції від 02 грудня 2015 року не оскаржувала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга в цій частині підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2006 року до 20 вересня 2013 року.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час шлюбу матір'ю позивача за договором від 15 вересня 2010 року було подаровано ОСОБА_7 земельну ділянку, загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :03:006:0044, що розташована по пров. Лісовому, 22 у с. Романків Обухівського району Київської області, на якій у період 2011-2013 років позивачем та відповідачем за спільні кошти було збудовано житловий будинок, загальною площею 767,7 кв. м, басейн, загальною площею 479,9 кв. м, будинок для персоналу, загальною площею 211,8 кв. м.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року встановлено, що позивач довів факт будівництва житлового будинку зі спорудами за час шлюбу у період з 2011 до 2013 року, що підтверджується як поданими письмовими доказами, до яких відносяться й висновок спеціаліста, а також і висновком експертного дослідження, з яких вбачається будівництво зазначеного нерухомого майна у зазначений вище період за спільні сумісні кошти подружжя.

Тобто позивач довів і час набуття майна, і кошти, за які таке майно подружжям набуто.

При цьому той факт, що на час розірвання шлюбу житловий будинок не було введено до експлуатації, не є підставою для відмови в позові, оскільки суд визнав право не на незавершений будівництвом будинок, а лише визнав житловий будинок зі спорудами обєктом спільної сумісної власності подружжя на підставі ст. 60 СК України.

На час розгляду справи житловий будинок введено до експлуатації.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_6 про поділ майна подружжя та визнання права власності на частки у майні подружжя, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказував що суд апеляційної інстанції:

- не звернув уваги на те, що поділу підлягає майно, яке подружжя набуло на час до розірвання шлюбу; не звернув уваги на те, що на час розірвання шлюбу між сторонами будівництво по пров. Лісовому, 22 у с. Романків Обухівського району Київської області не було завершено, згідно з висновком експертного дослідження від 21 серпня 2015 року станом на квітень 2013 року ступінь готовності домоволодіння складала в межах 8892%;

- не звернув уваги на те, що добудований він та введений до експлуатації відповідачкою 22 квітня 2014 року після розірвання шлюбу (20 вересня 2013 року), тому дійшов передчасного висновку про визнання за позивачем права власності саме на ? частки спірного будинку.

Під час розгляду справи апеляційним судом позивачем, відповідно до ч.5 ст.300 ЦПК України було подано заяву про часткове визнання апеляційної скарги, у якій вказано, що з урахуванням висновків суду касаційної інстанції він згоден на відступ вір рівності часток і просить сизнати за ним право власності на 2/5 частини спірного майна, а за відповідачкою на 3/5 частини.

Враховуючи вищевикладене судова колегія апеляційного суду приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду першої інстанції в частині, що переглядається з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог частково, урахувавши при цьому, відповідно до ст. 300 ЦПК України заяву позивача про визнання апеляційної скарги в частині наявності або відсутності фактів, які мають значення для вирішення справи, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що на момент припинення шлюбних відносин ступінь готовності домоволодіння складала в межах 8892% і саме це майно є спільним майном подружжя, а добудоване та введене в експлуатацію воно було відповідачкою самостійно 22 квітня 2014 року після розірвання шлюбу (20 вересня 2013 року).

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи, що фактично спільно подружжям було побудовано домоволодіння в межах 88-92%, а інші 12-8% було добудовано відповідачем самостійно, що визнається позивачем, колегія суддів важає за можливе, відповідно до ч.2 ст.70 СК України, відступити від рівності часток, враховуючи ці обставини, як такі, що мають істотне значення та визнати право власності за позивачем в розмірі 2/5 частин нерухомості, а за відповідачкою на 3/5 частини.

Що ж стосується доводів представників відповідачів стосовно того, що частка позивача має бути ще меншою (1/5), то вони колегією суддів розцінюються критично виходячи з наступного.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 21 серпня 2015 року станом на квітень 2013 року ступінь готовності домоволодіння складала в межах 8892%, тобто фактично сторонам належить по ? частині вказаного майна, що становить відповідно 44/46%. Якщо до цієї частки додати частину у 12-8%, яка була добудована відповідачкою особисто, то її частка буде становити 56-54%.

Натомість, 2/5 частини спірного будинковолодіння, яке вже введене в експлуатацію становить 40%, що є навідь менше за частку, яка припадає на ? частину майна, побудованого сторонами за спільні кошти, а частина, що виділяється відповідачці 3/5 - становить 60%, що є значно більшою.

Також, колегією суддів не приймається до уваги долучена під час даного апеляційного розгляду представником відповідача копія договору дарування грошових коштів від 23 липня 2012 року (а.с.194), оскільки це є новий доказ, неподання якого не було зумовлено поважними причинами і який не був предметом розгляду судом першої (та інших) інстанції, а тому відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, не досліджується колегією суддів.

Крім того, в частині визнання спірного майна спільним майном подружжя рішення суду першої інстанції ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року залишене без змін, а тому доводи представників відповідачів в цій частині, також, не приймаються колегією суддів до уваги.

З огляду не зазначене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_6 про поділ майна подружжя та визнання права власності на частки у майні подружжя, не грунтується на матеріалах справи та вимогах закону, а тому підлягає зміні, на підставі ч.ч.1, 3 ст. 309 ЦПК України, в частині визначення часток у праві спільної сумісної власності подружжя.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2015 року в частині визначення часток у праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на нерухоме майно змінити.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 3/5 частин земельної ділянки загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :03:006:0044 за адресою: Київська область, Обухівський район, село Романків, провулок Лісовий, 22.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 2/5 частин земельної ділянки загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :03:006:0044 за адресою: Київська область, Обухівський район, село Романків, провулок Лісовий, 22.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 3/5 частин житлового будинку загальною площею 767,7 кв.м.; право власності на 3/5 частин басейну загальною площею 479,9 кв.м.; право власності на 3/5 будинку для персоналу загальною площею 211,8 кв.м., що розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :03:006:0044 за адресою: Київська область, Обухівський район, село Романків, провулок Лісовий, 22.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 2/5 частин житлового будинку загальною площею 767,7 кв.м.; право власності на 2/5 частин басейну загальною площею 479,9 кв.м.; право власності на 2/5 будинку для персоналу загальною площею 211,8 кв.м., що розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :03:006:0044 за адресою: Київська область, Обухівський район, село Романків, провулок Лісовий, 22.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.І.Савченко

ОСОБА_2