Ухвала

іменем україни

23 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова до ОСОБА_4 про стягнення вартості навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 04 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова (далі - ВНМУ ім. М.І. Пирогова) звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем та ОСОБА_4 було укладено угоду № 121 про підготовку лікаря, за умовами якої позивач зобов'язався: забезпечити якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця; після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації забезпечити місцем працевлаштування в державному секторі народного господарства, де ОСОБА_4 зобов'язалась відпрацювати не менше трьох років передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою фахівця за напрямком підготовки «педіатрія»; прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років.

25 червня 2013 року ОСОБА_4 успішно закінчила навчання та отримала диплом спеціаліста, тобто здобула за рахунок державного бюджету повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа».

Попри взяті на себе зобов'язання, ОСОБА_4 не відпрацювала три роки, а тому позивач просив стягнути з неї витрати на її навчання у розмірі 206 706,69 грн, з яких: 111 111,72 грн - основна сума боргу, 85 444,91 грн - інфляційні втрати, 10 150,06 грн - три проценти річних від простроченої суми заборгованості.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 04 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ВНМУ ім. М.І. Пирогова кошти у розмірі 111 111,72 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Судами встановлено, що між ВНМУ ім. М.І. Пирогова та ОСОБА_4 були укладені угоди № 2004/47 та № 121 про підготовку лікаря, за умовами яких позивач зобов'язався забезпечити якісну теоретичну та практичну підготовку фахівця з вищої освіти згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця та після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації місцем працевлаштування у державному секторі народного господарства, де відповідач зобов'язаний відпрацювати не менше трьох років. Студент у свою чергу зобов'язався оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченої відповідною кваліфікаційною характеристикою фахівця за напрямком підготовки лікувальна справа; прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку.

У 2013 році ОСОБА_4 успішно закінчила навчання і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобула кваліфікацію лікаря.

08 лютого 2013 року ОСОБА_4 була ознайомлена з пропозицією щодо працевлаштування в Управлінні охорони здоров'я Сумської обласної державної адміністрації Глухівська центральна районна лікарня на посаду лікаря педіатра-неонатолога та погодилася з даною пропозицією, однак за місцем направлення не прибула та три роки, як це було передбачено укладеною сторонами угодою, не відпрацювала.

Відповідно до положень Указу Президента України від 23 січня 1996 року № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів: за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету АР Крим та місцевих бюджетів - за державним замовленням; за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб - для роботи у недержавному секторі народного господарства; за рахунок власних коштів особи - для роботи у державному і недержавному секторі народного господарства (за бажанням).

Також вказаним Указом передбачено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати у державному секторі народного господарства не менше трьох років. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

Відповідно до п. 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, за порушення дисципліни протягом трьох років, випускник зобов'язаний відшкодувати в установленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційний суд на підставі положень ст. 52 Закону України «Про освіту», п. 2 Указу Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» та пунктів 8, 14 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Отже підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду немає, а тому його необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 04 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана О.В. Закропивний Л.М. Мазур