Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2311/16-ц

Провадження № 2/126/830/2016

"21" листопада 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

секретар Дончик О. А.,

за участі представника позивача адвоката Люлька О.В.

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

Протягом близько десяти років ОСОБА_3 займається веденням фермерського господарства та, з метою належної організації праці, ним в рахунок належний майнових сертифікатів, на підставі рішення Бершадського районного суду Вінницької області, було отримано у власність нежитлове приміщення під навісу для сільськогосподарської техніки, розташоване в АДРЕСА_1

Тривалий час він працював разом зі своїм батьком ОСОБА_4 та спільно з ним займався веденням фермерського господарства. При цьому, вони надавали один одному допомогу з чітко розприділеним фронтом роботи та з конкретно визначеними площами та майном.

У 2015 році з м. Вінниці, де проживав, повернувся до с. Лісниче рідний брат позивача - ОСОБА_5, який почав працювати разом з батьком. Розуміючи, що між ними може виникнути конфлікт з приводу використання майна, яке використовувалось позивачем та його батьком на підставі усної домовленості, він вирішив повністю відмовитись від їх спільної праці та запропонував їм припинити використання належних йому приміщень та техніки. Однак, пропозиція ОСОБА_3, всупереч сподіванням, призвела до загострення конфлікту, що виявилось у тому, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вже понад 6 місяців, без належного на те дозволу використовують належний позивачеві під навіс, де розмістили свої речі та техніку та не надають йому доступ до вказаного приміщення.

Крім того, його батько та брат категорично відмовляються повернути належну йому техніку, а саме: трактор МТЗ -80 реєстраційний НОМЕР_1 ( свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 від 20.03.2014 року)- приблизна вартість 60.000 грн., сівалку SK -12 мультікорн Руминка (акт прийому - передачі від 18.03.2013 року, рахунок та квитанція від 18.03.2013 року) - вартість 30.000 грн., трактор ЮМЗ -6 реєстраційний НОМЕР_3 ( свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 від 06.02.2007 року) - приблизна вартість 25.000 грн., плуг ПЛН 3-35 - приблизна вартість 6.500 грн., мотопомпу для чистої води Forte FP20C - 1286,99 грн., розкидач мінеральних добрив МВУ -900 - приблизна вартість -13.000 грн. Крім того, з метою запобігти позивачеві забрати належний йому трактор ЮМЗ, вищевказані особи демонтували з нього запасні частини: топливну, редуктор, генератор та колектор (вихлопну). Дані факти підтверджені висновками Бершадського ВП ГУНП від 09.04.2016 року, від 04.04.2016 року, 30.03.2016 року, 27.03.2016 року про результати розгляду його звернень.

Врегулювати даний конфлікт не представляється можливим в договірному порядку, що стало причиною звернення ОСОБА_3 до правоохоронних органів із заявою про те, що згадані ним люди, незаконно заволоділи належним йому майном. В процесі дачі пояснень, ОСОБА_4 підтвердив працівникам поліції, що дійсно використовує майно свого сина, але повертати його відмовився. На подані позивачем заяви він отримав лише письмові висновки, в яких вказано, що даний конфлікт слід врегулювати у цивільно - правовому порядку, шляхом звернення до суду.

З урахуванням викладеного, позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні ним - нежитловою будівлею приміщенням піднавісу для сільськогосподарської техніки, розташованою в АДРЕСА_1, шляхом звільнення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказаного приміщення та передачі ключів від вхідних дверей та витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належні йому на праві власності: трактор МТЗ -80 реєстраційний НОМЕР_1 ( свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 від 20.03.2014 року), сівалку SK -12 мультікорн Руминка (акт прийому - передачі від 18.03.2013 року, рахунок та квитанція від 18.03.2013 року), трактор ЮМЗ -6 реєстраційний НОМЕР_3 ( свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 від 06.02.2007 року), плуг ПЛН 3-35, мотопомпу для чистої води Forte FP20C, розкидач мінеральних добрив МВУ -900, запасні частини до трактора ЮМЗ: топливну, редуктор, генератор та колектор (вихлопну) в належному та в справному і придатному для експлуатації стані.

В судовому засіданні, представник позивача адвокат Люлько О.В. змінив позовні вимоги, просивши суд зменшити позовні вимоги виключивши з предмету позову усунення перешкод у користуванні нежитловою будівлею приміщенням піднавісу для сільськогосподарської техніки, розташованою в АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог позивач та його представник просили суд задовольнити позов, оскільки будучи власником вищеперерахованих речей, ОСОБА_3 фактично позбавлений права на володіння, користуванні та розпорядження ними. Крім того, він проживає за рахунок ведення сільського господарства, що є неможливим без використання відповідної техніки, тобто дії відповідачів спричиняють перешкоди в отриманні ним належного доходу.

Позивач ОСОБА_3 суду показав, що йому у спадок від бабусі по батьковій лінії дістався будинок, який розташований на одному подвір'ї з будинком його батька та їх об'єднує спільний заїзд та одні ворота. На даний час земельна ділянка під будинками сторін не оформлена та відповідно не виділена в натурі, а наявність одних воріт чинить перешкоди позивачеві у доступі до його нерухомого майна, так як самі ворота знаходяться на території домогосподарства його батька.

Відповідач ОСОБА_5 та представник відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, оскільки рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 28.05.2012 року у цивільній справі №202/1116/12, скасовано відповідно до рішення Апеляційного суду Вінницької області від 14.11.2016 року, що вказує, що на даний час ОСОБА_3 не є власником приміщення піднавісу, розташованого в АДРЕСА_1.

Щодо решти позовних вимог, то відповідачі жодним чином не створюють йому перешкод у користуванні, належним ОСОБА_3, майном та даний факт нічим не підтверджено. Звернення позивача до Бершадського РВ УМВС, відмітка якого вбачається на його зверненнях, не може бути прийнята до уваги, оскільки даний орган ліквідовано відповідно до Постанови КМУ від 16.09.2015 року №730. Однак, він же вказав, що вказану в прохальній частині позову сівалку та запасні частини до трактору: вихлопну, редуктор та топливні придбав ОСОБА_4 та вважає дану техніку своєю власністю.

Відповідач ОСОБА_5 вказав, що позивачеві належить будинок, розташований на території домогосподарства його батька, до якого веде лише один вхід, при цьому трактор МТЗ, який є предметом позовних вимог знаходиться в приміщенні піднавісу, який побудував його батько на території домогосподарства своєї матері, після смерті якої її майно успадкував ОСОБА_3. Тому відсутні перешкоди у користування позивачем даним трактором. Інша сільськогосподарська техніка, яку вказує позивач знаходиться на території домогосподарства ОСОБА_4 та він не заперечує проти того, щоб позивач забрав її. Однак, так як ОСОБА_4 купував сівалку та запасні частини до трактору: редуктор, вихлопну та топливну, то вважає їх своєю власністю, та не бажає повертати їх ОСОБА_3

Враховуючи те, що позивач скористався своїм правом на зменшення позовних вимог, суд враховуючи його позицію залишає без розгляду позовну вимогу щодо усунення перешкод у користуванні позивачем - нежитловою будівлею приміщенням піднавісу для сільськогосподарської техніки, розташованою в АДРЕСА_1, шляхом звільнення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказаного приміщення та передачі ключів від вхідних дверей. Щодо решти позовних вимог, то суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 від 20.03.2014 року (а.с.45) ОСОБА_3 є власником трактору МТЗ -80 реєстраційний НОМЕР_1. Свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 від 06.02.2007 року (а.с.46) підтверджує перебування у власності останнього трактора ЮМЗ -6 реєстраційний НОМЕР_3.

Сівалку SK -12 мультікорн Руминка ОСОБА_3 придбав на підставі акту прийому - передачі від 18.03.2013 року (а.с.44), рахунку та квитанції від 18.03.2013 року (а.с.43). На підтвердження перебуванні у власності позивача мотопомпи для чистої води Forte FP20C, та запасних частин до трактора ЮМЗ: топливну, редуктор, генератор надано суду товарні чеки та рахунки (а.с.8-10).

Крім того, суд приймає до уваги, що сторонами не заперечується та підтверджено висновками Бершадського ВП ГУНП про результати розгляду звернень (а.с.29-42), що між ОСОБА_3, його батьком ОСОБА_4 та братом ОСОБА_5 виник конфлікт з приводу використання сільськогосподарської техніки. Як наслідок одного з таких конфліктів ОСОБА_4 демонтував з трактора ЮМЗ запасні частини.

Суд критично оцінює те, що представник відповідачів просив визнати недопустимими доказами висновки Бершадського ВП ГУНП, оскільки заяви, на основі яких вони були складені зареєстровані Бершадським РВ УМВС, яке з вересня 2015 року ліквідовано, оскільки всі висновки надані за підписами уповноважених осіб Бершадського ВП ГУНП, а не Бершадського РВ УМВС.

Суд також не приймає до уваги відомості відповідача ОСОБА_5 та його представника про те, що сівалка та запасні частини до трактора є власністю ОСОБА_4, оскільки на підтвердження даного факту ними не надано жодного доказу. І навпаки, позивачем надано копію накладних та товарних чеків на придбання даного товару, що свідчить про їх належність останньому.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 55 Основного Закону України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (п.п. 1,2 ст. 319 ЦК України).

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів власності.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач надав документи, якими підтвердив те що він є власником речей, запасних частин та техніки, які є предметом позовних вимог.

Крім того, з наданих сторонами показів вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками нерухомого майна, яке розташоване на земельних ділянках, об'єднаних спільним проходом, а так, як вхід на територію даних господарств (ворота та хвіртка) розташовані на земельній ділянці ОСОБА_4, то позивач позбавлений можливості самостійно, без його згоди забрати свою техніку. Те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не віддають об'єкти, які є предметом позовних вимог підтверджено наявністю між ними конфлікту та тим, що вони займаючись однорідним видом діяльності (сільським господарством) однаково мали необхідність у даній техніці. Факт перебування даної техніки на території домогосподарства ОСОБА_4 ніким не заперечується.

Виходячи зі змісту висновків Бершадського ВП ГУНП про результати розгляду звернень (а.с.29-42), знайшов своє підтвердження той факт, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є власниками нерухомого майна, яке розташоване на земельній ділянці, об'єднаній спільним входом. При цьому ОСОБА_4, користуючись відсутністю визначення правового статусу даної земельної ділянки, відсутністю встановлених меж та порядку користування, шляхом замикання воріт чинить перешкоди своєму синові у доступі до його нерухомого майна.

В п.п. 19, 23 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року визначено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Відповідно до статті 387 ЦК та частини 3 статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння. Жодних письмових доказів, які б свідчили про те, що відповідачі володіють спірним майном на законних підставах, суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

На думку суду, до даних правовідносин не застосовуються норми ст. 1212 ЦК України, оскільки в диспозиції даної статті встановлено, що зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна (безпідставного збагачення) виникають за наявності таких умов: має місце набуття або зберігання майна, щоб це набуття або зберігання було здійснено за рахунок іншої особи, щоб були відсутні правові підстави для набуття або зберігання майна.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що змінені позовні вимоги позивача про витребування майна з чужого незаконного володіння знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3, 15, 16, 316, 317, 319, 328, 386, 387, 1216-1218, 1258, 1264, 1268, 1269 ЦК України, п.п. 19, 23 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року, ст.ст. 10, 11, 57-60, 154, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 належні йому на праві власності: трактор МТЗ -80 реєстраційний НОМЕР_1 ( свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 від 20.03.2014 року), сівалку SK -12 мультікорн Руминка (акт прийому -передачі від 18.03.2013 року, рахунок та квитанція від 18.03.2013 року), трактор ЮМЗ -6 реєстраційний НОМЕР_3 ( свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 від 06.02.2007 року), плуг ПЛН 3-35, мотопомпу для чистої води Forte FP20C, розкидач мінеральних добрив МВУ -900, запасні частини до трактора ЮМЗ: топливну, редуктор, генератор та колектор (вихлопну) в належному та в справному і придатному для експлуатації стані.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частинах на користь ОСОБА_3 1633,46 грн. (одна тисяча тридцять три грн. 46 коп.)

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані на підставі ухвали суду від 06.09.2016 року у виді арешту на трактор МТЗ -80 реєстраційний НОМЕР_1 ( свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 від 20.03.2014 року), сівалку SK -12 мультікорн Руминка (акт прийому -передачі від 18.03.2013 року, рахунок та квитанція від 18.03.2013 року), трактор ЮМЗ -6 реєстраційний НОМЕР_3 ( свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 від 06.02.2007 року), плуг ПЛН 3-35, мотопомпу для чистої води Forte FP20C, розкидач мінеральних добрив МВУ -900, запасні частини до трактора ЮМЗ: топливну, редуктор, генератор та колектор (вихлопну).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд.

Суддя Р. В. Хмель