Справа № 534/759/16-ц
21 листопада 2016 року м. Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області в складі :
головуючого судді - Солохи О.В.
при секретарі - Жуковій Н.А.
за участю представника: позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та визначення часток,
Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею ОСОБА_2, право власності на 2/3 частки, а за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою:Полтавська область, АДРЕСА_1, що є їх спільною сумісною власністю як подружжя.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.08.2002 між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом 177. Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Просить суд у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею ОСОБА_2, право власності на 2/3 частки, а за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частки вищезазначеною квартири, так як на її утриманні знаходиться неповнолітня дочка-інвалід ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, а відповідач на даний час на утримання дитини та на утримання квартири матеріальної допомоги не надає.
Позивач та її представник в судовому засіданні на заявлених вимогах наполягали, надали суду чеки витрат на лікування неповнолітньої дитини, витяг з амбулаторної картки неповнолітньої дитини, копії рішень суду про стягнення аліментів та розірвання шлюбу, довідка про розрахунок заборгованості по аліментам.
Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, зазначені позивачем обставини не спростував, доказів на заперечення позову суду не надав.
Позивач та її представник проти розгляду справи в заочному порядку не заперечували.
Суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 10.08.2002, що його було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом 177 (а.с.4). Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 31.05.2016 шлюб між сторонами по справі було розірвано (а.с.100). Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є дитиною-інвалідом дитинства (а.с.8,9,26-30,33). ОСОБА_5 потребує постійного домашнього догляду та дорогого лікування (зворотній бік а.с.8, а.с.31, 32,41-51), на підставі чого її матір ОСОБА_2 не має змоги працювати та отримувати постійний дохід. Єдине джерело доходу останньої - це державна соціальна допомога на дитину - інваліда та надбавка на догляд за дитиною інвалідом, яка складає 13 240 грн. 80 коп. у період з жовтня 2015 року по березень 2016 року, що підтверджується довідкою № 557 від 12.04.2016, виданою УПСЗН м. Горішні Плавні (а.с.25).
Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 06.06.2016 було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму, щомісячно, починаючи з 11.04.2016 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.99).

Як вбачається із довідки - розрахунку від 16.11.2016, виданої Горішньоплавнівським міським ВДВС № 7015, заборгованість за несплату ОСОБА_3 аліментів складає 16 515 грн. 29 коп. за період з 11.04.2016 по 16.11.2016 (а.с.98).

Судом встановлено, що позивач разом із неповнолітньою дочкою ОСОБА_4, 2004р.н., зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (зворотній бік а.с.4). Зазначена квартира була придбана у шлюбі ОСОБА_3, що підтверджується договором купівлі - продажу від 24.12.2007 (а.с.6) та згідно довідки про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_3 є єдиним власником даної квартири (а.с.7).

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як зазначено в ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 3 ст.368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2,3 ст.325 ст.368 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК України).

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст.70 СК України.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Тобто, за наявності певних обставин суд може відступити від принципу рівності часток подружжя в праві на майно. Сімейний Кодекс України передбачає дві можливі підстави для такого відступлення: - наявність обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один з подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї (ч.2 ст.70 СК України); - наявність дитини (дітей), а також непрацездатних повнолітніх сина, дочки, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатні для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч.3 ст.70 СК України).

Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що поділ квартири не в рівних частках має своє обґрунтовування в наступних свідченнях, на утриманні позивача знаходяться неповнолітня дочка інвалід дитинства ОСОБА_6, 2004р.н., яка потребує коштовного лікування та постійного домашнього догляду, відсутність змоги позивачу постійно працювати та отримувати заробіток, відповідач на даний час матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має заборгованість у зв'язку з несплатою аліментів, а тому суд враховуючи інтереси позивача та дитини вважає за необхідне відступити від рівності часток.

У силу вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, що підлягають задоволенню у повному об'ємі.

Розподіл судових витрат між сторонами вирішено у відповідності до правил передбачених ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 88, 208, 212-218, 224-226, 232 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4., право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5., право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у сумі 2 106 (дві тисячі сто шість) грн. 18 коп.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через суд, що ухвалив рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 28.11.2016.

Суддя підпис О.В. Солоха

Згідно з оригіналом.

Суддя О.В. Солоха