Справа №601/183/15-ц
Провадження № 2/601/6/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Зембри Є.Й.,

за участю секретаря Логвинюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання загальної суми заборгованості по кредитному договору № TEK0GL00000081 від 24 грудня 2007 року станом на 20 березня 2015 року у розмірі 38964,06 доларів США та розірвати кредитний договір № TEK0GL00000081 від 24 грудня 2007 року, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки в судовому засіданні пояснила, що 24 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Кременецького відділення був укладений кредитний договір № TEK0GL00000081, відповідно до умов якого банк надав позивачці кредит у розмірі 46500 доларів США терміном погашення до 23 грудня 2027 року зі сплатою відсотків у розмірі 10.44% річних. Згідно доданих квитанцій по сплаті боргу станом на 29 вересня 2009 року боргу перед ПАТ КБ «ПриватБанк» не було, а тіло кредиту було погашено в розмірі 2241,03 доларів США.

Представник позивачки також пояснила, що в період з жовтня 2009 року по лютий 2011 року борг по кредиту позивачкою не погашався у звязку із незаконним підняттям процентної ставки.

28 березня 2011 року в погашення боргу по кредиту та штрафних санкцій, ОСОБА_1 внесено 10610,51 доларів США. Однак банком було безпідставно нараховано та стягнуто 3321,7 доларів США комісії.

Представник позивачки в судовому засіданні, також зазначила, що ознайомившись із висновком судово-економічної експертизи, яка спростовує посилання відповідача на заборгованість по кредитному договору станом на 20 березня 2015 року в сумі 73439,94 доларів США. Вважає, що проведення відповідачем розрахунків з порушенням умов кредитного договору стало причиною неправильного розподілу банком коштів на погашення тіла кредиту та відсотків, а це в свою чергу призвело до росту заборгованості. Кошти, які зараховані відповідачем на погашення відсотків, повинні були зараховуватись на погашення тіла кредиту, що в свою чергу повинно було зменшувати суму заборгованості по кредитному договору. З експертного висновку вбачається, що відповідачем систематично допускалось неповне зарахування внесених позивачкою коштів на погашення кредиту, що штучно створювало заборгованість і збільшувало величину нарахувань по кредиту.

На підставі наведеного представник позивачки просить визнати, що загальна сума заборгованості по кредитному договору № TEK0GL00000081 від 24 грудня 2007 року станом на 20 березня 2015 року становить 38964,06 доларів США з яких в тому числі з кредиту 38864,02 доларів США, в тому числі строкова 38864,02 доларів США, з відсотків 100,04 доларів США, в тому числі строкова 100,04 доларів США, з пені по простроченому кредиту та відсоткам 0,00 доларів США та просить розірвати кредитний договір № TEK0GL00000081 від 24 грудня 2007 року укладений між ПАТ КБ «ПриатБанк» та ОСОБА_1

Представник відповідача надіслала заперечення проти задоволення позову, однак в судове засідання не зявилася, хоча повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки неодноразово надсилала заяви про відкладення розгляду справи з посиланням на зайнятість в інших процесах.

Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 169 та частини 1 статті 224 ЦПК України, оскільки представник відповідача належним чином повідомлялася про день та час розгляду справи, однак неявка представника відповідача в судові засідання була з неповажних причин.

Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справ вважає, що позов слід задоволити, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Кременецького відділення був укладений кредитний договір № № TEK0GL00000081, відповідно до умов якого банк надав позивачці кредит у розмірі 46500 доларів США терміном погашення до 23 грудня 2027 року зі сплатою відсотків у розмірі 10.44% річних. Встановлено також і те, що вказана сума видавалася двома траншами, а саме в сумі 42000 доларів США 24 грудня 2007 року та 5000 доларів США 30 вересня 2008 року.

Згідно висновку судово-економічної експертизи №404/15-22 встановлено, що:

сума щомісячних ануїтетних платежів визначена не у відповідності до умов кредитного договору № TEK0GL00000081 від 24 грудня 2007 року (загальна сума кредиту 46500 доларів США з річною процентною ставкою 10,44 відсотка). Кредитний договір не містить даних про те, що погашення заборгованості за даним договором проводиться шляхом сплати ануїтетних платежів;

річна процентна ставка 10,44% по кредитному договору не відповідає щомісячному платежу 421,72 долара США;

за період з 24 грудня 2007 року по 8 вересня 2008 року річна відсоткова ставка за кредитним договором в реальних платежах складала 12,05%;

загальна сума заборгованості по кредитному договору № TEK0GL00000081 від 24 грудня 2007 року станом на 20 березня 2015 року становить 38964,06 доларів США, якщо б процентна ставка становила 10.44 відсотка згідно висновку експерта, з яких в тому числі з кредиту 38864,02 доларів США, в тому числі строкова 38864,02 доларів США, з відсотків 100,04 доларів США, в тому числі строкова 100,04 доларів США, з пені по простроченому кредиту та відсоткам 0,00 доларів США;

при дослідженні наданих документів сума заборгованості по кредитному договору № TEK0GL00000081 від 24 грудня 2007 року станом на 20 березня 2015 року підтверджується в сумі 38964,06 доларів США. Заборгованість у сумі 73439,94 доларів США документально та розрахунково не підтверджується.

Таким чином, висновок експерта спростовує інформацію, надану відповідачем до заперечення про заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору № TEK0GL00000081 від 24 грудня 2007 року станом на 20 березня 2015 року у розмірі 73439, 94 доларів США.

Судом встановлено, що банком порушувались умови кредитного договору щодо розподілу банком кредитних коштів, які вносились позивачкою на погашення боргу так як річна процентна ставка, згідно кредитного договору повинна становити 10,44 відсотка і відповідає умовам кредитного договору та не відповідає щомісячному платежу 421,72 долара США. За період з 24 грудня 2007 року по 08 вересня 2008 року річна процентна ставка складала 12,05%.

Згідно експертного висновку суми, які відображають операції погашення кредиту, суттєво не відповідають умовам кредитного договору, оскільки встановлено, що станом на 20 березня 2015 року фактична заборгованість за кредитом повинна становити 38964,06 доларів США, а по розрахунках банку ця заборгованість становить 73439, 94 доларів США, що значно погіршує становище позивачки.

За таких обставин суд приходить до висновку, що проведення відповідачем розрахунків з порушенням умов кредитного договору стало причиною невірного розподілу баком коштів на погашення тіла кредиту та відсотків. Кошти, які зараховані відповідачем на погашення відсотків, повинні були зараховуватись на погашення тіла кредиту, що в свою чергу повинно було зменшувати суму заборгованості по кредитному договору, а не навпаки, як це має місце в даному випадку при погашені тіла кредиту його розмір не зменшувався а збільшувався.

Виходячи з експертного висновку та додатку до нього, судом встановлено, що відповідачем систематично допускалось неповне зарахування внесених позивачем коштів на погашення кредиту, що штучно створювало заборгованості і збільшувало величину нарахувань по кредиту.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно частини 2 статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суд повинен встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-75цс13).

Таким чином, як підставу для розірвання договору на вимогу однієї сторони закон передбачає не тільки факт порушення умов договору другою стороною, а й обов'язково наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною.

Безпідставне збільшення тіла кредиту, а в подальшому нарахування на безпідставно збільшену суму кредиту відсотків відповідачем спричинило позивачу на думку суду істотної шкоди, оскільки станом на 20 березня 2015 року борг за позивачкою повинен складати 38964,06 доларів США, а за даними банку становить 73439, 94 доларів США, що практично в двічі більше.

Крім того, судом встановлено, що проведення банком розрахунків з порушенням умов кредитного договору та додаткових умов стало причиною невірного розподілу банком коштів на погашення тіла кредиту та відсотків, а саме, кошти, які зараховані банком на погашення відсотків, повинні були зараховуватись на погашення тіла кредиту, що в свою чергу повинно було зменшувати суму заборгованості по кредитному договору.

Судом також встановлено, що банком систематично допускалось неповне зарахування внесених позивачем коштів на погашення кредиту, що штучно створювало заборгованість і збільшувало величину нарахувань по кредиту.

Суд при з'ясуванні істотності порушення умов договору виходить з тих міркувань, що банк - кредитно-фінансова установа, яка здійснює грошові розрахунки, акумулює грошові кошти та інші цінності, надає кредити та здійснює послуги за фінансовими операціями, працівники банку - спеціалісти у сфері фінансових та економічних відносинах. Позивач, фізична особа, яка укладаючи кредитний договір, володіючи загальними знаннями у сфері кредитних правовідносин, розраховувала отримати суму кредиту зі сплатою обумовлених сторонами відсотків. Помилка банку у зарахуванні сум щодо надходження коштів кредитора під час виконання кредитного договору стала підставою для звернення позивача - боржника з позовом до суду, що зумовило вчинення ним дій, на які він не розраховував, укладаючи кредитний договір, сплачував вартість проведеної судової експертизи. Не звернення боржника - позивача до суду та продовження сплати ним невірно нарахованих банком відсотків, призвело б до надмірного нарахування коштів в сумі, що істотно більша за ту на яку позивач розраховував, а саме 73439, 94 доларів США, а згідно висновку експертизи на цю ж дату слід було сплатити 38964,06 доларів США .

Суд, вважає, що порушення умов кредитного договору, допущені відповідачем, є істотними, такими, що завдали ОСОБА_1 шкоди. Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань по кредитному договору стали наслідком того, що позивачка змушена була сплачувати значно більші щомісячні платежі порівняно з тими, які повинна була би сплачувати за умови коректного корегування відповідачем кредитних зобовязань.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що істотні порушення, допущенні відповідачем при виконанні ним умов кредитного договору № TEK0GL00000081 від 24 грудня 2007 року є підставою для розірвання кредитного договору.

Керуючись статтями 526, 651, 1054 ЦК України, статтями 3, 15, 60, 209, 212-215, 226 - 228 ЦПК України, кредитним договором від 24 грудня 2007 року суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати, що загальна сума заборгованості по кредитному договору № TEK0GL00000081 від 24 грудня 2007 року станом на 20 березня 2015 року становить 38964,06 доларів США, з яких в тому числі з кредиту 38864,02 доларів США, в тому числі строкова 38864,02 доларів США, з відсотків 100,04 доларів США, в тому числі строкова 100,04 доларів США, з пені по простроченому кредиту та відсоткам 0,00 доларів США.

Розірвати кредитний договір № TEK0GL00000081 від 24 грудня 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення такої заяви без задоволення, відповідач вправі оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: