У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області 10 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживача та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача сплачені за договором фінансового лізингу № 003286 від 3 грудня

2015 року кошти та неустойку в загальній сумі 35 610 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 3 грудня 2015 року він уклав з відповідачем договір фінансового лізингу. В межах 14 днів з моменту його укладання позивач звернувся до відповідача з заявою про його розірвання та повернення коштів. Відповідач погодився на розірвання договору однак кошти не повернув. В зв'язку із цим позивач подав позов про захист прав споживача, стягнення коштів у зв'язку з розірванням договору в сумі 33 000 грн та неустойки в розмірі 2 310 грн в зв'язку з розірванням договору фінансового лізингу.

В послідуючому позивач збільшив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача сплачені за договором фінансового лізингу кошти сумі 33 000 грн та неустойку в розмірі 14 190 грн, а всього 47 490 грн.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від

29 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області 10 червня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 33 000 грн. та неустойку в розмірі 14190 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» звернулось до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Крім цього, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» звернулось з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Враховуючи те, що підстави пропущення строку на касаційне оскарження судових рішень є поважними, зазначене клопотання підлягає задоволенню, а процесуальний строк - поновленню.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно виходив наступного.

Відповідно до п. 12.12 договору лізингу у випадку розірвання даного договору лізингоодержувачем до підписання акта приймання-передачі предмета лізингу, лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20 % від сплаченої суми авансових платежів. У такому випадку комісія за організацію даного договору лізингоодержувачу не повертається.

Враховуючи положення статей 1 та 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», суди вірно вказували, що укладений між сторонами договір фінансового лізингу є за своєю правовою природою змішаним договором, який поєднує в собі ознаки договору купівлі-продажу із розстроченням платежу та договором найму автотранспортного засобу. Крім цього, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою, а тому на правовідносини між сторонами розповсюджується положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що пункт 12.12 договору лізингу № 003286 від 3 грудня 2015 року, на підставі якого відповідач відмовив у поверненні грошових коштів, коли ОСОБА_1 у 14 денний строк повідомив ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» про розірвання договору і наполягав на поверненні грошових коштів, не відповідає положенням ч. 3 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки обмежує права споживача, які йому гарантовані законом, а тому є нікчемним в тій частині, що суперечить положенням вищевказаної правової норми.

Разом із тим, обґрунтованим є висновок судів щодо стягнення з відповідача неустойки згідно із ч. 9 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки він відповідає вимогам закону та встановленим обставинам справи.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Костопільського районного суду Рівненської області від

29 березня 2016 року та ухвали апеляційного суду Рівненської області 10 червня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» строк на касаційне оскарження рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 29 березня 2016 року та ухвали апеляційного суду Рівненської області 10 червня 2016 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживача та стягнення коштів, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області 10 червня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна