Справа № 333/1951/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.08.2016 р. м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Ярошенко А.Г.
при секретарі Мінаєва В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу надміру виплаченої пенсії, суд -
Позивач звернулася з позовом в якому вказав, що відповідно до п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів в редакції від 23.07.2014 року, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.
Відповідно до п.7 Положення №280, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до п.1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2 (далі - Положення №28-2), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).
Відповідно до пп.2, 9 п.4 Положення №28-2, управління відповідно до покладених на нього завдань, забезпечує надходження від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших коштів, ведення обліку їх надходжень та платників відповідно до законодавства, здійснює стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів.
Згідно з пп.9 п.6 Положення №28-2 управління Фонду має право порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування;
З 08.01.2014 року ОСОБА_1 отримувала пенсію по втраті годувальника (виділену долю) за померлого батька - ОСОБА_2.
Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІУ пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Як випливає з норми п.2 ч.2 ст.6 Закону №1058-ІУ, непрацездатними членами сім'ї вважаються діти померлого годувальника, які не досягли 18 років, та діти, які навчаються за денною формою навчання у загалілюосвгншх-ткшчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно - технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує 4 місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше, ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років, незалежно від того, навчаються вони чи ні.
Положення ст.38 Закону №1058-ІV передбачає, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно. Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім'ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.
Згідно з довідкою №о/13 від 19.02.2014, яка міститься в пенсійній справі в управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя, ОСОБА_1 навчалась у Запорізькому професійному металургійному ліцеї з 01.09.2011 по 30.06.2014. Також відповіддю було надано довідку №447/14 від 09.09.2014, видану навчальним закладом згідно якої ОСОБА_1 з 01.09.2014 навчається в Запорізькому електротехнічному коледжу Запорізького національного технічного університету.
Згідно архівної довідки №50 від 09.11.2015, наданою Запорізьким електротехнічним коледжом Запорізького національного технічного університету ОСОБА_1 була зарахована на денну форму навчання з 01.09.2014 р. та відрахована з 30.12.2014 р. за невиконання навчального плану, згідно наказу від 19.12.2014 р. № 574-н. Про зазначений факт відповідачем, всупереч діючому законодавству, самостійно не було повідомлено.
Розпорядженням №800916 управлінням було призупинено виплату пенсії згідно архівної довідки №50 від 09.11.2015 р.
Внаслідок перевірки матеріалів справи та на підставі отриманих документів, у ОСОБА_1 виникла переплата пенсії за період з 01.01.2015 по 31.08.2015 у сумі 3796 грн.
Станом на сьогоднішній день сума переплати ОСОБА_1 не повернута.
Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обємі та просить їх задовольнити з підстав, вказаних в матеріалах справи.
Відповідач до судового засідання не з′явився, причин неявки суду не повідомив про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку.
відповідно до п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів в редакції від 23.07.2014 року, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.
Відповідно до п.7 Положення №280, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до п.1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2 (далі - Положення №28-2), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).
Відповідно до пп.2, 9 п.4 Положення №28-2, управління відповідно до покладених на нього завдань, забезпечує надходження від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших коштів, ведення обліку їх надходжень та платників відповідно до законодавства, здійснює стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів.
Згідно з пп.9 п.6 Положення №28-2 управління Фонду має право порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування;
З 08.01.2014 року ОСОБА_1 отримувала пенсію по втраті годувальника (виділену долю) за померлого батька - ОСОБА_2.
Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІУ пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Як випливає з норми п.2 ч.2 ст.6 Закону №1058-ІУ, непрацездатними членами сім'ї вважаються діти померлого годувальника, які не досягли 18 років, та діти, які навчаються за денною формою навчання у загалілюосвгншх-ткшчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно - технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує 4 місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше, ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років, незалежно від того, навчаються вони чи ні.
Положення ст.38 Закону №1058-ІV передбачає, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно. Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім'ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.
Згідно з довідкою №о/13 від 19.02.2014, яка міститься в пенсійній справі в управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя, ОСОБА_1 навчалась у Запорізькому професійному металургійному ліцеї з 01.09.2011 по 30.06.2014. Також відповіддю було надано довідку №447/14 від 09.09.2014, видану навчальним закладом згідно якої ОСОБА_1 з 01.09.2014 навчається в Запорізькому електротехнічному коледжу Запорізького національного технічного університету.
Згідно архівної довідки №50 від 09.11.2015, наданою Запорізьким електротехнічним коледжом Запорізького національного технічного університету ОСОБА_1 була зарахована на денну форму навчання з 01.09.2014 р. та відрахована з 30.12.2014 р. за невиконання навчального плану, згідно наказу від 19.12.2014 р. № 574-н. Про зазначений факт відповідачем, всупереч діючому законодавству, самостійно не було повідомлено.
Розпорядженням №800916 управлінням було призупинено виплату пенсії згідно архівної довідки №50 від 09.11.2015 р.
Внаслідок перевірки матеріалів справи та на підставі отриманих документів, у ОСОБА_1 виникла переплата пенсії за період з 01.01.2015 по 31.08.2015 у сумі 3796 грн.
Станом на сьогоднішній день сума переплати ОСОБА_1 не повернута.
Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема пенсії, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
За таких обставин суд вбачає наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1215 ЦК України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ст. ст. 208, 209, 224, 212216 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу надміру виплаченої пенсії - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя суму переплати пенсії по втраті годувальника у розмірі 3796 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору у розмірі 1378 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області, через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя Комунарського районного
суду м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко