Справа № 462/9630/12 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/964/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 липня 2015 року у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, треті особи: Львівська міська рада, ОСОБА_4 та ЛКП «Левандівка» про демонтаж саманного будівництва,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 липня 2015 року позов задоволено. Зобовязано ОСОБА_3 демонтувати за власні кошти самочинно побудований на землях комунальної власності міста двоповерховий житловий будинок розміром 10,36х12,85 м, що знаходиться по вул. Л. Гайовської, 21 у м.Львові. Вирішено питання стягнення судового збору.

Дане рішення оскаржив представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що районним судом не було вичерпано всі можливі заходи для проведення обєкта будівництва в належний стан, не було досліджено чи нанесено відповідачем шкоди суспільним інтересам чи інтересам інших осіб, а також не досліджено можливості перебудови відповідачем такого обєкту. Звертає увагу, що у разі встановлення порушення субєктом містобудівної діяльності здійснення самочинного будівництва обєктів нерухомого майна без відповідного дозволу, відповідний орган державної влади наділений повноваженнями на звернення з позовом до суду щодо знесення самочинно збудованого обєкта нерухомого майна, як крайній захід, і лише тоді коли використані всі передбачені законодавством України заходи реагування за чотирьох умов, а саме: за умови складання припису щодо усунення порушень вимог містобудівного законодавства шляхом надання можливості відповідачеві для проведення відповідної перебудови; за умови, що вказане будівництво суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; за умови відсутності можливості проведення перебудови самочинно збудованого нерухомого майна; за умови, якщо особа, яка здійснила самочинне будівництво відмовляється від проведення такої перебудови, при цьому, відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобовязання здійснити перебудову.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 липня 2015 року та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Львівської міської ради відмовити повністю.

Позивач та треті особи в судове засідання не зявилися, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (т.2, а.с. 61-63), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 і в такому прописано чотири особи: ОСОБА_3, його дружина ОСОБА_4, донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с. 13).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 самочинно розпочав будівництво індивідуального житлового будинку розм. 10,36х12,85м на вул. Л.Гайовської, 21 у м.Львові (влаштовано фундамент, зведені стіни першого поверху) без належного дозволу і затвердженого проекту, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності. (а.с. 3)

Згідно Розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 18.10.2012р. №733 «Про самочинне будівництво здійснене гр.ОСОБА_3Й.» ОСОБА_3, власника будинку № 21 по вул. Л.Гайовської у м.Львові зобов'язано в термін до 26.10.2012р. демонтувати самочинно побудований на землях комунальної власності міста гараж розміром 6,10х7,05м з господарськими приміщеннями та розпочате будівництво індивідуального житлового будинку розм. 10,36х12,85м. на вул. Л.Гайовської, 21 у м.Львові, в якому влаштовано фундамент, зведені стіни першого поверху висотою 2,60 м та влаштований армопояс по периметру будівлі під монолітне покриття. (а.с.4)

Як вбачається із попереджень від 24.10.2012р., 30.10.2012р., 31.10.2012р. ЛКП «Левандівка» попереджала відповідача щодо необхідності демонтажу вказаного будівництва. (а.с. 5,9,11)

Відповідно до Розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 02.07.2013р. №389 «Про самочинне будівництво здійснене гр. ОСОБА_3Й.», зобовязано ОСОБА_3 в термін до 01.09.2013р. демонтувати самочинно побудований на землях комунальної власності міста двоповерховий житловий будинок розміром 10,36х12,85 м, що знаходиться по вул. Л.Гайовської, 21 у м.Львові.

На виконання даного розпорядження адміністрація ЛКП «Левандівка» попереджала відповідача щодо необхідності демонтажу вказаного двоповерхового будинку (а.с. 142, 145, 146)

Зі змісту розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 18.10.2012р. №733, вбачається, що самочинне будівництво відповідачем двоповерхового житлового будинку, порушило права мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6

Відповідно до ст. 144 Конституції України, ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів місцевого самоврядування, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У відповідності до п.п. 1.3, 1.6.3 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09 вересня 2011 року № 835 житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без отриманих у встановленому законодавством порядку містобудівних умов та обмежень, архітектурно-планувальних вимог або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним будівництвом є нове будівництво, розширення будинків або споруд без дозволу виконавчого органу міської ради, без належно затвердженої проектної документації, без дозволу інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на виконання будівельних робіт.

Відповідно до п.3.4. розділу VI Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №3704 від 08.07.2010 року, п.4.3.4 Положення про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням Львівської міської ради № 5 від 06.01.2012 року, та п.3.1. Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 835 до повноважень районної адміністрації в галузі будівництва належить розгляд та вжиття заходів, у встановленому виконавчим комітетом, департаментом містобудування порядку, щодо фактів самочинного будівництва.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Відповідно до положень статті 38 Закону № 3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою.

Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Відповідно до п. 17 вищенаведеної Постанови, позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК.

Задовольняючи позов Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради районний суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_3 не надав суду жодних дозвільних документів на будівництво двоповерхового житлового будинку та доказів про прийняття в експлуатацію такого.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України обєкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого обєкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Верховний Суд України висловив вищезазначену позицію у постанові від 19 листопада 2014 року у справі №6-180цс14, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Колегія суддів не бере до уваги ту обставину, що ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради про визнання права користування земельною ділянкою та права власності на домоволодіння, оскільки як вбачається із копії позовної заяви ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом 09 лютого 2016 року, тобто після ухвалення оскаржуваного рішення суду від 16 липня 2015 року, а тому в силу вимог ст. 303 ЦПК України не може слугувати підставою для скасування рішення із зазначених обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлені судом першої інстанції обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовані сторонами під час апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

ОСОБА_7