Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2016 р. Суддя Дніпровського районного суду м. Києва, Ластовка Н.Д., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Дніпровський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2, заінтересована особа: Дніпровський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Луганськ та 16 листопада 2016 року дану заяву було передано в провадження судді Ластовки Н.Д. в порядку визначеному ст. 11-1, ч.1 ст. 118 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 1 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільний справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття третя ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В ч. 2 ст. 234 ЦПК України наведений вичерпний перелік справ які можуть бути розглянуті в порядку окремого провадження, серед яких і встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В свою чергу ч. 1 ст. 256 ЦПК України містить перелік справ про встановлення факту, які розглядає суд, а саме:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Подана заява не відповідає вимогам ст. 258 ЦПК України, виходячи з наступного.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255, 271 Цивільного Процесуального Кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки,тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верхового суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора.

Як вбачається з вимог заяви, заявник просить суд встановити дату смерті його бабусі, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Луганськ.

Разом з тим, заявником у прохальній частині заяви не вказано у якому саме віці померла особа, факт смерті якої просять встановити, місце смерті померлої, а також причина смерті померлої.

Так, заявнику у прохальній частнині заяви необхідно вказати вік, місце і причину смерті померлої ОСОБА_3.

Отже, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ЦПК.

Дотримання вимог статті 119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Враховуючи те, що заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 121, 229 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Дніпровський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті - залишити без руху.

Надати ОСОБА_2 строк для усунення недоліків, який не може перевищувати три дні з дня отримання заявником копії ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у встановлений строк позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя