ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1512/16-ц
провадження № 2/753/2751/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Даниленка В.В.

при секретарі Пасько І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Розвиток», Міністерства внутрішніх справ України, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив суд: стягнути з Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Розвиток» на його користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 24 920 грн. 28 коп., стягнути з Міністерства внутрішніх справ України та Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Розвиток» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.09.2014 р. його було звільнено з посади директора ДП «Розвиток». В день звільнення позивачу не було повідомлено про нараховані суми та відповідно не здійснено жодних виплат. Остаточний розрахунок з позивачем ДП «Розвиток» провело 12.01.2015 р., у зв'язку з чим позивач просить стягнути з ДП МВС України «Розвиток» середній заробіток за весь період затримки, а також стягнути з відповідачів завдану йому моральну шкоду.

В судовому засіданні 21.06.2016 р. позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд стягнути з ДП МВС України «Розвиток» на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 24 920, 28 грн., стягнути з МВС України та ДП МВС України «Розвиток» моральну шкоду у розмірі 5000 грн. В подальшому позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, позивач подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

В судовому засіданні 21.06.2016 р. представник ДП МВС України «Розвиток» позовні вимоги не визнав з підстав, викладених в письмових запереченнях, які містяться в матеріалах справи. В подальшому представник ДП МВС України «Розвиток» в судові засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

Представник МВС України у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. У письмових запереченнях, які містяться в матеріалах справи, зазначив, що заперечує проти заявленого позову. Вважає, що МВС України не могло заподіяти позивачу моральну шкоду, оскільки заробітну плату позивачу виплачувало ДП «Розвиток», а не МВС України.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, вислухавши позивача, його представника, представника ДП МВС України «Розвиток», оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач в період з 10.12.2012 р. по 01.09.2014 р. працював в Державному підприємстві «Розвиток» на посаді директора на підставі контракту № 6 від 10.12.2012 р. Наказом МВС України від 01.09.2014 р. № 1736 о/с «По особовому складу» позивача було звільнено за п. 8 ч. 1 ст. 36 (підстави, передбачені контрактом) КЗпП України.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.12.2015 р. у цивільній справі № 753/18013/14 за позовом ОСОБА_2 до МВС України, ДП «Розвиток», третя особа: ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28.04.2016 р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23.12.2015 р. скасовано та постановлено нове, за яким позовні вимоги ОСОБА_2 вирішено задовольнити частково; визнати незаконним наказ МВС України від 01.09.2014 р. № 1736 о/с щодо звільнення ОСОБА_2 за п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України в частині підстав та формулювання звільнення; вважати ОСОБА_2 звільненим за закінченням строку дії контракту № 6 від 10.12.2012 р., що був укладений між МВС України та ОСОБА_2, як директором ДП «Розвиток» згідно п. 8 ст. 36 КЗпП України; стягнуто з МВС України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1 000 гривень. Отже, днем звільнення ОСОБА_2 з ДП «Розвиток» є 01.09.2014 р.

Однак в день звільнення, 01.09.2014 р., ДП «Розвиток» не здійснило жодних виплат позивачу. Відповідно до відомості ДП «Розвиток» за січень 2015 р. та банківської виписки позивача за договором № 382811-BUD/2013 за період з 01.12.2014 р. по 20.01.2015 р. остаточний розрахунок з позивачем по заробітній платі проведено 12.01.2015 р. шляхом зарахування на його банківський рахунок грошової суми в розмірі 177, 56 грн., що не заперечувалось відповідачами.

Відповідно до ч. 1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належну оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як роз'яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 р. № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями).

Згідно з п. 8 Порядку розрахунку середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з довідки про нараховану заробітну плату позивача, наданої ДП «Розвиток», розмір нарахованої заробітної плати позивачу у липні 2014 року становив 5 761 ,04 грн., у серпні 2014 року - 5 761,04 грн.

З огляду на викладене, враховуючи порядок розрахунку середнього заробітку та кількість робочих днів у липні 2014 року - 23 робочих дні, у серпні 2014 року - 20 робочих днів (загалом - 43 робочих дні), а також загальний розмір заробітної плати позивача за період з липня 2014 року по серпень 2014 року - (5 761,04 гривень + 5 761,04 гривень), середньоденна заробітна плата позивача за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, становить 267, 96 гривень (5 761,04 гривень + 5 761,04 гривень) / (23 робочих днів + 20 робочих дні).

При цьому, період, за який розраховується середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати позивачу, становить з 02 вересня 2014 року по 12 січня 2014 року включно, тобто загалом 90 робочих днів. При цьому суд враховує наказ ДП «Розвиток» від 09 грудня 2014 року № 65 «Про перенесення робочих днів», згідно з яким в 2015 році в ДП «Розвиток» були перенесені робочі дні з: п'ятниці 2 січня - на суботу 17 січня; четвер 8 січня - на суботу 31 січня; п'ятниці 9 січня - на суботу 14 лютого.

Таким чином, розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначається шляхом множення середньоденного заробітку на кількість робочих днів протягом усього часу затримки, що становить: 267,96 грн. х 90 робочих днів = 24 116, 40 грн., які підлягають стягненню з ДП МВС України «Розвиток» на користь позивача.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити часково позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ДП МВС України «Розвиток» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнути з ДП МВС України «Розвиток» на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні за період з 02.09.2014 р. по 12.01.2015 р. у розмірі 24 116, 40 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4).

Для відшкодування моральної шкоди, в силу наведених норм, необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього або приниження честі та гідності позивача. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ст. 237-1 КЗпП України).

Затримка розрахунку при звільненні більш як на чотири місяці порушила законні права позивача, призвела до втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагала від нього додаткових зусиль для організації свого життя, чим спричинила моральні страждання. Разом з тим суд вважає, що компенсацію моральної шкоди на користь позивача необхідно стягнути лише з ДП МВС України «Розвиток», оскільки саме ним було допущено затримку розрахунку при звільненні позивача з роботи. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з ДП МВС України «Розвиток» на користь позивача завдану моральну шкоду, розмір якої оцінює в 2 500 грн. (дві тисячі п'ятсот грн.).

Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з ДП МВС України «Розвиток» на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 929 гривень 20 копійок, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, ст.ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 169, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Розвиток» () на користь ОСОБА_2 (02081, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 24 116, 40 грн. (двадцять чотири тисячі сто шістнадцять грн. 40 коп.) та завдану моральну шкоду в розмірі 2 500, 00 грн. (дві тисячі п'ятсот грн. 00 коп.), а всього 26 616, 40 грн. (двадцять шість тисяч шістсот шістнадцять грн. 40 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Розвиток» () на користь держави судовий збір в розмірі 1 929, 20 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять дев'ять грн. 20 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: