Справа № 180/891/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08 липня 2016 року Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді - БЕСПАЛЬОК О.А.
при секретарі - ГАЩУК І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Марганці цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства «ПРОКРЕДИТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ПАТ «ПроКредитБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, надав згоду на винесення заочного рішення. Подав письмові пояснення до позову.
Відповідачі у судове засідання повторно не зявились, хоча про день, час та місце судового розгляду були повідомлені судом належно та вчасно, у звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутності за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, з наданої згоди представника позивача.
На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст. 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти на умовах, встановлених договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно представленого позивачем графіку погашення заборгованості по кредиту та процентів по ньому, що відображає поступлення коштів на рахунок банку (а.с.6-15), відповідач прострочив виконання вищезазначених зобовязання по погашенню основної суми кредиту так і процентів по ньому.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Як вбачається з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Нормами ч.1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_1 свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.
Регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності, ч.4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки, протягом шести місяцчв від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя, протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.
Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.
З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні ч.4 ст. 559 ЦК словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.
При цьому зазначене положення не виключає можливості предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.
Отже, виходячи з положень другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України. ВСУ неодноразово у своїх постановах дійшов висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитом для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).
Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.
З договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонам строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 цього Кодексу, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.
Отже, порука це строкове зобовязання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.
У звязку з порушенням умов рамкової угоди кредитних договорів ПАТ «ПроКредитБанк» направив боржнику ОСОБА_1 та поручителям ОСОБА_2, ОСОБА_3 12 серпня 2015 року вимогу про виконання зобовязань за кредитними договорами та договорами порук (а.с.27, 33, 36), тим самим змінивши строк виконання основного зобовязання.
Оскільки зобов'язання боржник ОСОБА_1 не виконував, банк реалізував передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 8.2 рамкової угоди, п.3.2 кредитного договору право вимоги дострокового виконання основного зобов'язання та відповідно змінив строк виконання основного зобов'язання.
За таких обставин банк отримав право предявити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту, починаючи із спливом пяти банківських днів, тобто від 20 серпня 2015 року, протягом наступних шести місяців.
Однак, банк до суду звернувся з позовом до суду лише 24 травня 2016 року, тобто порука з поручителями ОСОБА_2, ОСОБА_3 є припиненою, тому у задоволенні позову про стягнення з останніх суми заборгованості за кредитами слід відмовити.
Аналогічні висновки ВСУ містяться у постановах у справах 6-2875цс15, 6-1844цс15 та інших.
Однак, виходячи з умов договору, суд вважає за необхідне задовольнити позов у частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь банку 196.354 грн. 40 коп. та 125.675 грн. 04 коп. капіталу за кредитними договорами, 39.801 грн. 68 коп., 16.744 грн. 91 коп. процентів, 13.697 грн. 06 коп., 7.883 грн. 06 коп. процентів за неправомірне користування кредитом.
Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Пунктом 10.2 рамкової угоди передбачено відповідальність за порушення строків погашення грошових зобовязань, тому, суд приходить до переконання про задоволення позову в частині стягнення пені у розмірі 138.985 грн. 76 коп. та 80.964 грн. 05 коп.
Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9.300 грн. 10 коп.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 197, 209, 212, 214-215, 224-226, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 524, 525-526, 543, 530, 549, 553, 554, 559, 610-611, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «ПРОКРЕДИТБАНК» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «ПРОКРЕДИТБАНК» 321.929 грн. 44 коп. капіталу, 56.546 грн. 59 коп. процентів, 21.580 грн. 12 коп. процентів за неправомірне користування кредитом, 219.949 грн. 81 коп. пені, 9.300 грн. 10 коп. судового збору, а всього 629.306 грн. 06 коп.
У задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити.
Рішення може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ О.А.БЕСПАЛЬОК

Оригінал рішення.