АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого судді - Панченка М.М.

суддів - Побірченко Т.І., Барановської Л.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

В ході розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оспорюваним виконавчим написом.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що незабезпечення позову в обраний останнім спосіб може значно утруднити або унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року заяву про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення за виконавчим написом, вчиненим 02.09.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною за реєстровим номером 4694.

В поданій апеляційній скарзі відповідач просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити. Посилається на те, що суд не мав права зупиняти стягнення за виконавчим документом, оскільки дане питання віднесене до компетенції органів ДВС України.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, тому,відповідно до положень ст. 305 ЦПК України,колегія суддів провела судовий розгляд за їх відсутності.

Заслухавши думки учасників процесу, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, та залишення без змін ухвали суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Як вбачається з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

За змістом ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечуючи позов ОСОБА_1 шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом суд першої інстанції виходив з того, що обрані заходи забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, а незабезпечення позову у обраний позивачем спосіб може унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Колегія суддів з таким висновком погоджується повністю. Так, судом першої інстанції зупинено стягнення саме за тим виконавчим написом, який оскаржується боржником в судовому порядку, а, отже, у випадку проведення стягнення за таким виконавчим написом, виконання можливого майбутнього рішення суду про задоволення даного позову буде значно утруднене.

Доводи скаржника щодо того, що суд не має права забезпечувати позов у зазначений вище спосіб, оскільки зупинення виконавчого провадження віднесено до компетенції виключно державного виконавця, не приймається судом до уваги, оскільки право суду забезпечувати позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом, який оскаржується боржником в судовому порядку, чітко передбачене п. 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

Крім того, колегія вважає за необхідне зазначити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому зупинення стягнення за виконавчим написом до ухвалення рішення у справі жодним чином не порушує законні права та інтереси ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до п.1ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: