Справа № 392/1140/16-ц
Провадження № 2/392/802/16
УХВАЛА

23 листопада 2016 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Березія Ю.А.,

при секретарі Красній Г.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мала Виска справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

28 жовтня 2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа Маловисківська районна державна адміністрація Кіровоградської області про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною.

Представники позивача ОСОБА_3 і ОСОБА_2 висловили заперечення з приводу прийняття зустрічного позову та об'єднання в одне провадження з первісним позовом, посилаючись на те, що рішенням суду вже вирішено спір між сторонами щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини, яке набрало законної сили.

Позивач підтримала думку представників.

Представник відповідача висловила думку про необхідність прийняття зустрічного позову, посилаючись на те, що дитина підросла і змінились обставини, які впливають на виховання дитини.

Відповідач підтримав думку представника.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку про те, що для прийняття зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первісним позовом відсутні законні підстави.

Відповідно до частини 2 статті 123 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Як вбачається з первісного позову, позивач ОСОБА_1 вимагає позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_4 відносно сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи невиконання відповідачем рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2012 року про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, спричинення дитині нової психологічної травми, невиконанні батьківського обовязку, негативного впливу батька на дитину та ухилення від виконання батьківських обовязків.

Як вбачається із зустрічної позовної заяви, відповідач ОСОБА_4 вимагає визначити інший спосіб його участі у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_6, а ніж той, що визначено рішенням суду від 12 червня 2012 року, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 не виконує рішення суду і перешкоджає йому у виконанні обовязку щодо виховання дитини.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 14, частини 2 статті 223 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Враховуючи наявність рішення суду від 12 червня 2012 року про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, яке набрало законної сили, суд вважає недоцільним прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом по зазначеній справі.

Керуючись статтею 123, 209, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 відмовити у прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом.

Розяснити відповідачеві ОСОБА_4, що він має право предявити позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

суддя