Справа № 163/2070/16-ц
Провадження № 2/163/325/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про забезпечення позову

02 вересня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої судді - Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Горпинко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Любомль заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за її ж позовом до ОСОБА_2, виконавчого комітету Згоранської сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання недійсним рішення про оформлення права приватної власності на житловий будинок, визнання недійсною державної реєстрації права власності на житловий будинок та визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила: визнати недійсним рішення виконавчого комітету Згоранської сільської ради від 27.01.2009 року за №13 «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок №31 по вул.Садова в селі Згорани Любомльського району Волинської області за ОСОБА_2»; визнати недійсною державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на ? частину даного житлового будинку з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3, який помер 03.09.2008 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що після смерті її батька - ОСОБА_3 відкрилась спадщина на ? частини житлового будинку, що знаходиться в с.Згорани по вул.Садова, 31, Любомльського району Волинської області, яку він успадкував після смерті своїх батьків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, так як разом з ними проживав та був зареєстрований, однак спадкові права в нотаріальному порядку за життя не оформив. На момент смерті батька позивач була неповнолітньою та спадщину після батька прийняла у встановленому порядку шляхом подання її законним представником відповідної заяви до нотаріальної контори. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину - частини вказаного житлового будинку, нотаріусом їй було відмовлено та в усному порядку повідомлено, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: с.Згорани, вул.Садова, 31, Любомльського району, зареєстрований на брата її покійного батька ОСОБА_2, на підставі рішення виконавчого комітету Згоранської сільської ради Любомльського району від 27.01.2009 року за №13 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна», в той час, як дане нерухоме майно, відповідно до довідки та виписки з погосподарської книги Згоранської сільської ради, належало її діду та бабі, тобто батькам останнього, та мало б успадковуватись їхніми дітьми: відповідачем та батьком позивача. За викладених обставин, позивач вважає, що Згоранська сільська рада таким своїм рішенням порушила її права, як неповнолітнього спадкоємця, та позбавила її права на спадкове майно.

Одночасно з позовною заявою, позивач подала заяву про забезпечення позову, у якій просила накласти арешт на зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 житловий будинок, який знаходиться по вул.Садова, 31, в селі Згорани Любомльського району Волинської області. В обґрунтування вжиття судом заходів забезпечення позову позивач вказує на те, що відповідач, дізнавшись про її позовні вимоги, може відчужити спірний житловий будинок шляхом його продажу.

Ухвалою від 01.09.2016 року провадження за вказаним позовом відкрито.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У ч.1 та ч.3 ст.151 ЦПК України визначено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч.1 ст.152 цього Кодексу, серед іншого, передбачено забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Пленум Верховного Суду України від 22.12.2006 року у пункті 4 постанови № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Предметом спірних правовідносин у даній справі, зокрема, є житловий будинок, який знаходиться за адресою: с.Згорани, вул.Садова, 31, Любомльського району Волинської області.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 02.09.2016 року за №67154279 встановлено, що власником спірного житлового будинку є відповідач ОСОБА_2, який набув його у власність на підставі: свідоцтва про право власності, рішення Згоранської сільської ради від 27.01.2009 року №13.

Зміст заявлених позивачем вимог щодо визнання недійсним рішення виконавчого комітету Згоранської сільської ради від 27.01.2009 року за №13; визнання недійсною державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_2 та визнання за позивачем права власності на ? частину даного житлового будинку в порядку спадкування за законом, вказують на те, що заходи забезпечення позову є цілком співмірними таким вимогам позивача та безпосередньо повязані і випливають з їх суті.

Таким чином, враховуючи зміст та обсяг позовних вимог ОСОБА_1, суд вважає за доцільне та необхідне вжити заходи забезпечення позову до набрання рішенням суду законної сили шляхом накладення арешту на житловий будинок, який знаходиться по вул.Садова, 31, в с.Згорани Любомльського району Волинської області, оскільки на думку суду, невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.151, 152, 153, 210 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Накласти арешт на житловий будинок, який знаходиться за адресою: с.Згорани, вул.Садова, 31, Любомльського району Волинської області, та належить на праві власності ОСОБА_2, до набрання рішенням суду законної сили у даній справі.

Копію ухвали для виконання надіслати Любомльському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Ухвала виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання її копії.

Головуюча : суддя А.Л. Гайдук