Справа № 365/485/16-ц Головуючий у І інстанції Денисенко Н. О.
Провадження № 22-ц/780/5812/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 17.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» на рішення Згурівського районного суду Київської області від 07 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «Аска-Життя», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору , -

встановила:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на таке.

10 вересня 2013 року вона здійснила пропозицію АТ «ОСОБА_2 ренесанс капітал» та ПрАТ «АСКА-ЖИТТЯ», від імені якого на підставі агентського договору діє банк на умовах, зазначених в цій пропозиції, та уклала договір про надання споживчого кредиту, який складається із умов кредитування, умов договору карткового рахунку та договору страхування (оферта) за № GP-5050413.

Відповідно до умов договору позивач отримала кредит в розмірі 12160 грн., з яких, 10000 грн. - на споживчі цілі, 2160 грн. - на оплату договору страхування зі сплатою 15% річних за користування кредитом.

Вказала, що при оформленні договору було порушено її права як споживача через невиконання імперативних вимог закону щодо надання повної, своєчасної та достовірної інформації про послугу, що є предметом договору. Зокрема зміст договору викладено дрібним шрифтом, вона була обмежена в часі з його ознайомленням, представник банку детально не розяснив умови договору. Натомість вона як позичальник була позбавлена фактичної можливості вносити зміни до змісту договору та була змушена погодитись лише із запропонованими умовами.

Крім того, п. 2.4 умов кредиту встановлено комісію за обслуговування кредиту, що не відповідає положенням Закону України «Про захист прав споживачів» та порушує її права; у п. 9.5 Розділу 2 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків передбачено розгляд спору між сторонами договору в третейському суді всупереч чинному законодавству.

За таких обставин позивач просила суд визнати недійсним спірний договір та на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнити її від сплати судового збору.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 07 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним пункт 9.5 Розділу ІІ Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, затверджених протоколом правління АТ «ОСОБА_2 ренесанс капітал» від 15 серпня 2013 року № 76.

Стягнуто із Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» судовий збір в дохід держави в розмірі 551 грн. 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ПАТ «ПУМБ» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним пункту 9.5. розділу II Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові, посилаючись на, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог п. 14 ч. 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (в редакції від 03 лютого 2011 року) сторони внесли до Договору застереження, яке є третейською угодою.

Колегія суддів згідна з такими висновками суду з таких підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 10 вересня 2013 року ОСОБА_3 здійснила пропозицію АТ «ОСОБА_2 ренесанс капітал» (унаслідок реорганізації шляхом приєднання ПАТ «ОСОБА_2 ренесанс капітал» правонаступником усього майна, майнових прав та обовязків є ПАТ «Перший Український ОСОБА_2» (а.с.83 витяг із передавального акта)) та ПрАТ «АСКА-ЖИТТЯ», від імені якого на підставі агентського договору діє банк на умовах, зазначених в цій пропозиції, та уклала договір про надання споживчого кредиту, який складається із умов кредитування, умов договору карткового рахунку та договору страхування (оферта) за № GP-5050413, відповідно до умов якого позивач отримала кредит в розмірі 12160 грн., з яких, 10000 грн. - на споживчі цілі, 2160 грн. - на оплату договору страхування зі сплатою 15% річних за користування кредитом. Кінцевим терміном повернення кредиту є 20 квітня 2016 року. Кредит надавався на умовах повернення, строковості, платності.

Пунктом 9.5 Розділу ІІ Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, затверджених протоколом правління АТ «ОСОБА_2 ренесанс капітал» від 15 серпня 2013 року № 76 сторони внесли до Договору застереження, яке є третейською угодою в розумінні статті 12 Закону України «Про третейські суди», зокрема про те, що судовий захист прав і законних інтересів, які мають сторони у звязку з цим Договором, у тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні Договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 03 лютого 2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом України від 03 лютого 2011 року «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими субєктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

Незалежно від предмета й підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року № 6-2712цс15.

Отже, доводи апеляційної скарги законність п.9.5. договору щодо третейського застереження спростовується вищенаведеними нормами закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними у рішенні.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про визнання недійсним вказаного пункту загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків є правильним.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2»відхилити.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :