Справа № 752/9864/16-ц
Провадження по справі № 2/752/4270/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при секретарі Марченко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Національний банк України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

29.06.2016 року до Голосіївського районного суд надійшов позов представника позивача ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Національний банк України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 05 листопада 2007 року між позивачем та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариства "ОТП Банк" було укладено кредитний договір № ML - 400/420/2007, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти в сумі 60 594,00 доларів США.

Позивач зазначає, що право власності на зазначені коштів до нього не перейшло, валютний рахунок на який би поступали 60 594, 00 доларів США на його ім'я не відкривався, заявки на конвертацію 60 594, 00 доларів США в грошову одиницю України та про перерахування вказаних коштів в оплату нерухомості позивач не подавав.

З огляду на викладене, представник позивач ОСОБА_2, діючи в інтересах довірителя ОСОБА_3, звернувся до відповідача із запитом на інформацію від 19.11.2015 року, відповідно до якого просив надати інформацію, щодо зазначених у запиті питань.

Водночас, станом на дату подання позову до суду відповідь на запит на інформацію представником позивача не отримано.

Таким чином, посилаючись на відповідні положення Конституції України, ЗУ «Про банки та банківську діяльність», ЗУ «Про Національний банк України», ЗУ «Про доступ до публічної інформації», ЗУ «Про захист персональних даних» та ЗУ «Про звернення громадян», просив суд визнати бездіяльність ПАТ «ОТП Банк» протиправною та зобов'язати ПАТ «ОТП Банк» надати інформацію на запит ОСОБА_1 від 19.11.2015 року.

В судове засідання позивач та його представник не з'явився. Від представника позивача ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Представник відповідача ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення проти позовних вимог, згідно яких просив у задоволення позову відмовити. Зазначив, що уповноваженою особою ПАТ «ОТП Банк» було розглянуто запит ОСОБА_2 від 19.11.2015 року та надано відповідь Вих. № 400-3-01/187 від 16.12.2015 року, згідно якої відмовлено у доступі до запитуваної інформації, з підстав того, що представником позивача ОСОБА_2 не було додано до його запиту письмового дозволу від ОСОБА_4, засвідченого підписом керівника банку чи уповноваженою ним особою та відбитком печатки банку або засвідченого нотаріально, на доступ до інформації, яка містить банківську таємницю.

Представник третьої особи Національного банку України в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином..

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» , звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Судом достовірно встановлено, що 05.11.2007 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» укладено Кредитний договір № ML - 400/420/2007. З дати укладення зазначеного договору ОСОБА_1 в розумінні Закону України «Про банки та банківську діяльність» став клієнтом.

Як встановлено з копії фіскального чеку, 19.11.2015 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 рекомендованим листом було направлено на адресу ПАТ «ОТП Банк» запиту на інформацію від 19.11.2015 року, до якого долучено копію нотаріально засвідченої довіреності на представлення інтересів ОСОБА_1 від 13 червня 2014 року.

Як нам підставу заявлених вимог сторона позивача посилається на те, що відповідач, будучи стороною договірних відносин, не надає інформацію на підтвердження факту виконання зобов'язань за Кредитним договором № ML - 400/420/2007 від 05.11.2007 року.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Як вбачається з письмових заперечень представника ПАТ «ОТП Банк» та підтверджується доданими до них документами, відповідачем було розглянуто запит представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про надання інформації, що підтверджується листом № 400-3-01/187 від 16.12.2015 року, що спростовує посилання сторони позивача на допушення відповідачем бездіяльності в частині нерозгляду відповідного запиту.

Також стороною позивача заявлено вимоги про зобов'язання відповідача надати інформацію на запит представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 19.11.2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність» клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати таку інформацію:

1) відомості, які підлягають обов'язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан;

2) перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку;

3) перелік послуг, що надаються банком;

4) ціну банківських послуг;

5) іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг;

6) щодо кількості акцій (паїв) банку, які знаходяться у власності членів виконавчого органу банку, та інформацію в обсязі, визначеному Національним банком України, про осіб, частки яких у статутному капіталі банку перевищують 5 відсотків.

Відповідно до 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є:

1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України;

2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди;

3) фінансово-економічний стан клієнтів;

4) системи охорони банку та клієнтів;

5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності;

6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація;

7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню;

8) коди, що використовуються банками для захисту інформації.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи; за рішенням суду.

Як встановлено з відповіді на запит представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про надання інформації Вих. № 400-3-01/187 від 16.12.2015 року, ОСОБА_2 було відмовлено у доступі до запитуваною інформації з підстав відсутності згоди клієнта та/або рішення суду про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю.

Дослідивши довіреність ОСОБА_1 видану на ім'я ОСОБА_2, суд приходить до висновку, що ПАТ «ОТП Банк» правомірно відмовлено ОСОБА_2 у наданні запитуваної інформації, зважаючи на встановлений ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» порядок доступу до інформації, що містить банківську таємницю, та відсутність письмового дозволу його довірителя ОСОБА_1 на доступ до зазначеної інформації. Таким чином, суд приходить до висновку, що заперечення відповідача у вказаній частині є обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 5 ЗУ «Про інформацію», ст. ст. 7, 19, 20 ЗУ «По звернення громадян», ст. 55, 56, 60, 62 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Національний банк України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя: Антонова Н.В.