АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4705/16 Справа № 174/121/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ілюшик І. А. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Дніпро

23 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Каратаєва Л.О.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

Державне підприємство «Об'єднана гірничо-хімічна компанія»,

на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», третя особа: первинна профспілка «Свободу праці» Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» /далі-ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія»/ третя особа: первинна профспілка «Свободу праці» Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу /а.с.1-4/.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Поновлено з 01 березня 2016 року ОСОБА_2 на посаді інженера-проектувальника провідного сантехнічної групи енергетичного сектору проектного відділу управління комбінату у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія».

Стягнуто з ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 7 321 (сім тисяч триста двадцять одна) грн. 50 коп. без урахування податку на доходи та обов'язкові збори. В задоволенні позову в іншій частині - відмовлено. Вирішено питання судових витрат /а.с. 160-164/.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені заявлених позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права /а.с. 174-177/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

Згідно із ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу профспілкової організації, членом якої є працівник.

Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебувала в трудових відносинах з ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія».

ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» є правонаступником ДП «Вільногірський державний гірничо-металургійний комбінат». Підприємство є юридичною особою. Філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» є відокремленим структурним підрозділом і не є юридичною особою, структура та штатний розклад філії затверджується генеральним директором підприємства. Працівники філії призначаються на посаду і звільняються з посади наказом директора філії. Трудовий колектив філії складають усі особи, які знаходяться у трудових відносинах з філією підприємства /а.с. 81-92, 104-111/.

Пунктом 2.10 Колективного договору передбачено, що адміністрація зобов'язується не допускати необґрунтованого скорочення робочих місць. Рішення, наслідком якого може бути звільнення працівників у зв'язку з цим скороченням, приймати тільки після попереднього інформування та обговорення з Профкомом у терміни, передбачені чинним законодавством. Згідно п. 2.11 Колективного договору вживати заходи щодо запобігання масовим звільненням працівників з ініціативи адміністрації. Згідно п. 2.11, 2.15 Колективного договору інформувати Профком про заплановане проведення на комбінаті реструктуризації, корпоратизації, передприватизації, підготовки, приватизації. Передачі об'єктів з державної до комунальної власності, перепрофілювання, часткової зупинки або ліквідації комбінату. У першочерговому порядку запроваджувати заходи виробничого, організаційного, управлінського характеру і лише у випадках, коли вони не призвели до позитивних змін, вживати заходи, які зачіпають соціально-економічні права та інтереси трудового колективу. Проводити попередні консультації з профкомом з метою опрацювання заходів щодо пом'якшення несприятливих наслідків цих процесів /а.с. 112-125/.

10 січня 2015 року позивач була прийнята в порядку переведення у проектний відділ інженером-проектувальником провідним санітарно-технічної групи енергетичного сектору. Останній раз 22 жовтня 2015 року її було переведено тимчасово у тому ж самому підрозділі та відділі начальником енергетичного сектору /а.с.10-12/.

Наказом № 375 від 21 грудня 2015 року філії «ВГМК» ДП «ОГХК» було внесено зміни до штатного розпису посад службовців, розстановки чисельності робітників та скорочення штату і чисельності працівників управління комбінату, з 01 березня 2016 року заплановано виключення посад згідно додатку 1, зокрема, інженера-проектувальника провідного, тобто тієї посади, яку на той час займала позивач. З наказом вона ознайомлена 22 грудня 2015 року /а.с. 30,31/.

28 грудня 2015 року ОСОБА_2 попереджена про наступне вивільнення /№ 6363 від 28.12.2015 року/, одночасно їй запропоновано дев'ять вакантних посад, згідно додатку 1 до попередження про наступне вивільнення. З попередженням про наступне вивільнення вона ознайомлена 29 грудня 2015 року, від запропонованих вакансій відмовилась 22 січня 2016 року. 20 січня 2016 року ОСОБА_2 у зв'язку з майбутнім вивільненням пропонувалися для працевлаштування п'ять вакантних посад від яких вона відмовилась 22 січня 2016 року /а.с. 26-28/.

Згідно Наказу Первинної профспілки «Свободу Праці» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» від 18 грудня 2015 року № К/181215-1 ОСОБА_2 була прийнята до складу профспілки /а.с. 69, 70, 144/.

Первинна профспілка «Свободу Праці» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» є юридичною особою, її внесено до ЄДРПОУ 07 серпня 2015 року. Профспілка пройшла легалізацію на підтвердження заявленому статусу, про що видано свідоцтво № 5 від 24 липня 2015 року /а.с. 60-62, 76/.

09 лютого 2016 року позивача звільнено у зв'язку зі змінами організації виробництва і праці, в тому числі скороченням чисельності або штату працівників, за п. 1 ст. 40 КЗпП України /а.с. 10-12/.

16 лютого 2016 року директор філії «ВГМК» ДП «ОГХК» звернувся до Первинної профспілкової організації «Свободу Праці» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» з поданням про отримання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України в якому посилається на те, що в зв'язку економічною ситуацією, що викликало необхідність змін в організації виробництва та праці, наказом по Філії № 375 від 21 грудня 2015 року заплановано з 01 березня 2016 року виключення зі схем організаційних структур, штатного розпису посад службовців та розстановки чисельності робітників підрозділів певних штатних одиниць, до яких увійшла і посада інженера-проектувальника провідного сантехнічної групи енергетичного сектору проектного відділу управління комбінату. 28 грудня 2015 року ОСОБА_2 попереджена про наступне вивільнення, одночасно їй запропоновано перелік вакантних посад. 22 січня 2016 року їй запропонована інша робота. Від переведення вона відмовилась, у зв'язку з чим буде звільнена на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Просять виборний орган Первинної профспілкової організації «Свободу Праці» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» розглянути подання та надати згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України /а.с. 25/.

Згідно відповіді ПП «СП» ДП «ОГХК» від 29 лютого 2016 року Первинної профспілкової організації «Свободу Праці» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» надана відповідь директору філії «ВГМК» ДП «ОГХК» в якій зазначено, що на засіданні 28 лютого 2016 року у присутності ОСОБА_2 розглянуте вказане вище подання, по якому прийняте рішення про ненадання згоди на розірвання трудового договору в зв'язку із тим, що підприємство не є збитковим, 01 лютого 2016 року Первинної профспілкової організації «Свободу Праці» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» адресувала підприємству звернення щодо обґрунтування причин скорочення чисельності і штату працівників, однак в порушення ст.ст. 28, 47 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», дії щодо створення на підприємстві нових робочих місць є недостатніми, скорочення призведе до безробіття та інше. ПП «СП» ДП «ОГХК» не було введено до робочої групи для визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із скороченням чисельності або штату, що є порушенням принципу рівності профспілок. Безпосередньо щодо особи ОСОБА_2, то вона має загальний стаж більше 33 років, зауважень щодо роботи не має. Має високий професійний рівень, виховує двох дітей /а.с. 23, 24/.

Додатком до протоколу № 1 засідання виконкому Первинної профспілкової організації «Свободу Праці» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» від 28 лютого 2016 року є письмове обґрунтування проекту рішення про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору, підписане членом ПП «СП» ОСОБА_2 /а.с. 40-42/.

Згідно наказу № 81 (розпорядження про припинення трудового договору (контракту) 29 лютого 2016 року ОСОБА_2 звільнена з посади інженера-проектувальника провідного сантехнічної групи енергетичного сектору проектного відділу управління комбінату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. З наказом позивач ознайомлена, повний розрахунок з нею проведено 01 березня 2016 року /а.с. 49/.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відмова Первинної профспілкової організації «Свободу Праці» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» у згоді на звільнення є вмотивованою, тому звільнення працівника є незаконним в розумінні ст.43 КЗпП, ст.39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивачка була зобов'язана довести в судовому засіданні ті обставини на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, а саме, порушення вимог трудового законодавства при її звільненні з роботи за скороченням чисельності та штату працівників, а відповідач ті обставини, на які він посилався як на заперечення проти позову.

Судом першої інстанції з достовірністю встановлено, що не зважаючи на вимогу ст. 43 КЗпП України, відповідач видав наказ про звільнення позивачки з роботи за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України не зважаючи на відмову у наданні згоди на звільнення профспілки, членом якої вона є й ця відмова від надання згоди є обґрунтованою.

Відповідно до частини сьомої статті 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Згідно з частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова «обґрунтований», яке означає «бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами».

Отже рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Такий правовий висновок був висловлений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-703цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на необґрунтованість рішення профспілкового органу не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема в своїй відповіді ПП «Свободу Праці ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» посилається на необґрунтованість Наказу ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» №375 від 21 грудня 2015 року, також на той факт, що представника профспілки не було введено до робочої групи для визначення переважного права на залишення на роботі при звільненні працівників у зв'язку із скороченням чисельності або штату.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачка ОСОБА_2 була звільнена з роботи за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України без законних підстав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з'ясував всебічно та повно обставини, що мають значення для справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та з достовірністю встановив, що законних підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі відповідача доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Отже, підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову немає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» - відхилити.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Каратаєва Л.О.