Номер провадження 2/754/627/16
25 січня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Клочко І.В.
за участю секретаря Щедрікової В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» (далі по тексту ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.07.2012 року між ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» та відповідачем було укладено договір про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання монітор TFT BenQ G2750. На виконання умов договору, ОСОБА_1 зобов'язувався внести перший платіж в сумі 329,42 грн та наступні дев'ять платежів у розмірі 329,42 грн. Оскільки відповідач не виконав свої грошові зобов'язання за договором, у останнього утворилася заборгованість, на підставі цього позивач був змушений звернутися до суду.
В позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача суму заборгованості за невиконання договірних зобов'язань у розмірі 4318,92 грн та судові витрати.
25.01.2016 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.43), за даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд визнав причини його неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України.
Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
27.07.2012 року між ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» в особі ТОВ «Розетка» та ОСОБА_2 було укладено договір про отримання обладнання в системі «LeaseIT» №120386976 (а.с.5).
Відповідно до п. 1.1 договору, клієнт бере участь в системі LeaseIT, зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від постачальників - учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування LeaseIT, а оператор LeaseIT зобов'язується на підставі заяви клієнта забезпечити передачу ІТ-обладнання (ІТ обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів, тощо)обраним клієнтом постачальником та надання клієнту послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaseIT (а.с.5-зворот).
Пунктом 1.2 договору №120386976 передбачено, що порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг визначаються правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, які є невід'ємною частиною цього договору (а.с.5-зворот).
Згідно пункту 8.7. договору №120386976 від 27.07.2012 року встановлено, що клієнт ознайомився з правилами отримання ІТ обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, зміст правил є зрозумілим клієнту і він погоджується їх дотримуватись та виконувати (а.с.5-зворот).
На виконання умов договору, постачальник передав, а відповідач отримав монітор TFT BenQ G2750, вартістю 3294,22 грн, що підтверджується підписаним обома сторонами актом приймання-передачі майна №120386976 від 01.08.2012 року (а.с.13).
Згідно п. 2.1. договору №120386976 від 27.07.2012 року умови, за яким ІТ - обладнання, інші товари та послуги надаються клієнту, визначаються Пакетом LеаsеІТ.
Відповідачем було обрано пакет фінансування LеаsеІТ Десятка, умовами якого є: платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів): 10%, кількість місячних платежів (крім першого) - 9, розмір місячних платежів - щомісяця рівними частинами, вид договору - фінансовий лізинг, перехід права власності клієнту: виплата повної вартості обладнання (а.с.5).
Також п. 6.2. Правил визначено, що строк, протягом якого клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LеаsеІТ строку (а.с.8-зворот).
Таким чином, відповідач повинен був щомісячно вносити платіж в розмірі 329,42 грн, а всього дев'ять платежів, у тому числі платіж при отриманні обладнання в розмірі 329,42 грн.
Судом встановлено, що відповідач сплатив 3582,99 грн, з яких 618,21 грн зараховано на погашення плати за прострочення щомісячних платежів та 2964,78 грн на погашення місячних орендних платежів, згідно структури грошових нарахувань та надходжень від 15.08.2015 року (а.с.14).
Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 806 ЦК України встановлено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 807 ЦК України предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.
Згідно ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Частиною 1 статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.
Таким чином, укладений між сторонами договір фінансового лізингу є за своєю правовою природою змішаним договором, який поєднує в собі ознаки договору купівлі-продажу із розстроченням платежу та договору найму майна.
В силу ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частинами 1 та 2 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
З договору про отримання обладнання в системі LeaselT №120386976 від 27.07.2012 року вбачається, що він підписаний сторонами без будь-яких застережень та зауважень, що свідчить про вільне волевиявлення сторін при його укладанні. Укладаючи договір, сторони дійшли згоди щодо укладання договору на зазначених у ньому умовах.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Таким чином, судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором №120386976 від 27.07.2012 року належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати чергових платежів на загальну суму 329,44 грн.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення компенсації вартості наданого обладнання в розмірі 329,44 грн.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача плати за прострочення щомісячних платежів в розмірі 3989,48 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: сплата неустойки.
Пунктом 14.2 Правил отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT встановлено, що у разі несвоєчасної слати клієнтом нарахованого платежу клієнт сплачує на користь оператора LeaseIT плату за прострочення платежу в розмірі п'яти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за договором; в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду на який припадає дата оплати за договором (а.с.10-зворот).
Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою.
Згідно ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.
Частина 3 статті 551 ЦК України надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язання.
Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).
Беручи до уваги, що загальна первісна вартість товару (монітору) становить 3294,22 грн, а відповідач сплатив 3582,99 грн, що підтверджується структурою грошових нарахувань та надходжень від 15.08.2015 року, а також враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір плати за прострочення щомісячних платежів з 3989,48 грн до 700 грн, оскільки вказана сума значно перевищує розмір збитків завданих позивачу.
На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 243,60 грн.
Керуючись ст. ст. 258, 267, 526, 530, 549, 551, 611, 628, 806, 807 ЦК України, ЗУ «Про фінансовий лізинг», ст. ст. 10, 60, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії .
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий