АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №753/13387/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8412/2016 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Сухомлінов С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
14 липня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Барановської Л.В., Панченка М.М. при секретарі Куркіній І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року по справі за позовом Національної телекомпанії України до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва» про виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Представник Національної телекомпанії України звернувся з позовом, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просив виселити ОСОБА_4, ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1, як тимчасових жильців на підставі ст.99 ЖК України. Посилається на те, що позивач є власником вказаної квартири, яку самовільно зайняли відповідачі та проживають в ній без будь-якої на те правової підстави.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року позов задоволено. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виселено з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Стягнуто на користь Національної телекомпанії України з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 121,80 грн. судового збору з кожної.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про перегляд вищевказаного рішення залишено без задоволення.

В апеляційних скаргах представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що суд в порушення вимог ст.ст.74-76,224 ЦПК України не перевірив факт належного повідомлення відповідачів про час і місце судового засідання, а також поважність причин неявки відповідачів у судове засідання. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірна квартира є службовим приміщенням, що виключає можливість застосування до правовідносин положень законодавства, які регулюють статус та порядок використання службових приміщень (включно користування житлом на визначений строк) та відповідно порядок звільнення службових жилих приміщень. Крім того, зауважує, що відповідачі не укладали з наймачем (ОСОБА_7.) договору піднайму, а вселені в квартиру на підставі Договору № 283 від 27.10.1999р., Наказу № 193 від 31 серпня 1999р.. Виходячи з цього вони не є ані тимчасовими жильцями, а ні піднаймачами, а тому не можуть бути виселені на підставі норм ст.ст.91,98,99 ЖК Української РСР без надання іншого житла.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5, представника позивача - ОСОБА_8, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 99 Житлового кодексу Української РСР піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення.

За умовами ст.60 ЦПК України, кожна стороназобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, Національній телекомпанії України на праві загальнодержавної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру від 03 серпня 1999 року, виданим Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації (а.с.8).

Згідно листа Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 23.02.2009 року вищевказана квартира до числа службових не включалася (а.с.15).

Судом встановлено, що 27.10.1999р. між НТУ та її співробітником ОСОБА_9 був укладений Договір № 283 про надання спірної квартири у користування (а.с.5-7). За умовами п 2.1. Договору, квартира надається для проживання Співробітника та членів його сім'ї: дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно наказу Національної телекомпанії України від 15.09.2005 року, ОСОБА_7 звільнено з роботи 27.10.2005 року за власним бажанням (а.с.10), а рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2014р. його було виселено зі спірної квартири без надання іншого житла (а.с.11-14).

Відповідно до п.4.2.1 Договору телекомпанія має право припинити дію Договору. Пунктом 7.2.1 Договору передбачено, що дія Договору припиняється внаслідок звільнення співробітника з телекомпанії.

Згідно з п. 6.3. Договору, у разі розірвання Договору, у випадках передбачених п. 7 цього Договору, Співробітник зобов'язаний передати Телекомпанії квартиру, котру було надано у тимчасове користування, протягом місяця з моменту розірвання договору.

Проте, судом встановлено та вбачається з довідок (а.с.16,17), що у спірній квартирі станом на травень 2015 року зареєстровані та проживають ОСОБА_4, ОСОБА_3, які є членами сім'ї колишнього співробітника Телекомпанії ОСОБА_9.

Оскільки дія договору, на підставі якого відповідачі були вселені до спірної квартири, припинена, жодних договірних правовідносин між сторонами немає, відповідачі не працюють в Національній телекомпанії України, а також всупереч положенню ст.60 ЦПК України не довели законність зайняття ними спірної квартири, колегія погоджується з висновком суду про їх виселення без надання іншого жилого приміщення.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог Національної телекомпанії України та повне їх задоволення.

Позовні вимоги належним чином розглянуті судом першої інстанції, всім дослідженим доказам дана належна правова оцінка.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-