Справа № 522/5231/15-ц
Провадження № 2/522/1036/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі : головуючого судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» в особі його Одеської обласної дирекції, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» ОСОБА_2, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання права власності на грошові кошти та визнання вкладником за договором банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Міський комерційний банк» в особі його Одеської обласної дирекції, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Міський комерційний банк» ОСОБА_2, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання права власності на грошові кошти в розмірі 200000,00 грн., що згідно курсу НБУ на 02.09.2014 р. складало 15374,38 дол. США, які він отримав в дар від ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 02.09.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за р. № 2423, та фактично знаходяться на рахунку № 01, відкритому у ПАТ «Міський комерційний банк»; та про визнання його владником ПАТ «Міський комерційний банк» за договором банківського вкладу на грошові кошти в розмірі 200000,00 грн., що за курсом НБУ на 02.09.2014 р. складало 15374,38 дол. США, які належать йому на праві власності на підставі договору дарування від 02.09.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за р. № 2423, та фактично знаходяться на рахунку № 01, відкритому у ПАТ «Міський комерційний банк».

Крім того, позивач просить визначити порядок виконання судового рішення у даній справі шляхом зобовязання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» включити його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок цього Фонду, а також шляхом зобовязання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити його в Реєстр вкладників ПАТ «Міський комерційний банк», які мають право на отримання відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Міський комерційний банк» а рахунок коштів цього Фонду (а.с.2-12, 46-47, 129-135, 151-154).

Позивач веде дану справу в суді через свого представника ОСОБА_5, яка просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача і задовольнити позов, про що подала адресоване суду своє письмову клопотання, яке приєднано судом до матеріалів справи.

Відповідач та треті особи не повідомили суду причини неявки своїх представників, хоча про дату і місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про одержання ними судових повісток.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеного 10.09.2013 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_3 договору строкового банківського вкладу № 2630/12/131125 та додаткової угоди № 1 від 08.08.2014 р. до цього договору ОСОБА_3 передав, а банк прийняв грошові кошти на строковий депозитний рахунок у розмірі 100000,00 дол. США під 9,9 % річних на строк з 10.08.201 р. по 10.08.2014 р.

01.07.2014 р. між ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_3 було укладено договір банківського вкладу на вимогу № 2620/12/197000, відповідно до якого банк відкрив вкладнику депозитний рахунок № 01.

02.09.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за р. № 2423, відповідно до якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_1 прийняв в у власність частку вкладу, а саме грошові кошти в сумі 200000,00 грн., що на момент укладення цього договору за курсом НБУ еквівалентно 15374,38 дол. США, які знаходяться на рахунку № 01, відкритому в ПАТ «Міський комерційний банк» на підставі договору банківського вкладу на вимогу № 2620/12/197000 від 01.07.2014 р.

Відповідно до п. 4 цього договору дарування, цей договір є підставою для звернення сторонами до ПАТ «Міський комерційний банк» з метою оформлення переходу права власності на частку вкладу за цим договором на імя обдарованого.

Після укладення вказаного договору дарування, позивачем було надано копію цього договору до Одеської обласної дирекції ПАТ «Міський комерційний банк», але останнім не було відкрито банківського рахунку на імя позивача, та також не було переоформлено право власності на частку вкладу.

Вирішуючи дану справу, суд виходить з наступного.

Згідно Постанови Національного ОСОБА_6 України «Про регулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» від 30.05.2014р. № 328, з метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів ОСОБА_6, сприяння стабільності банківської системи України, забезпечення розрахунків, керуючись ст. 99 Конституції України, ст.ст. 6,7,15,33, 55 та розділами IV, V, VIII Закону України «Про національний Банк України» , ст.ст. 66, 67 та главою 11 Закону України "»Про банки і банківську діяльність», ст. ст. 4, 6, 11 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», виконання зобов'язань перед вкладниками - фізичними особами в іноземній валюті, має здійснюватися у сумі, що не перевищує 15000грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом національного банку України.

Відповідно до частини 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється :

1.Задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2.Примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти на майно банку.

На підставі Постанови Правління Національного ОСОБА_6 України від 20.11.2014 р. № 732 ПАТ «Міський комерційний банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних, а з 21.11.2014 р. введено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до Постанови Правління Національного ОСОБА_6 України від 19.03.2015 р. № 187 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 р. № 64 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк», та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк».

Під час тимчасової адміністрації та ліквідації банку діє спеціальний правовий режим, відповідно до якого норми цивільного та іншого законодавства застосовуються з урахуванням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, а тому його приписи є пріоритетними перед іншими законами.

Тобто, станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду у відповідача запроваджена тимчасова адміністрація, а на момент вирішення спору - відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

Згідно з ч. 1, 2 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. ОСОБА_6 має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що банк не зміг забезпечити право позивача на безперешкодне розпорядження коштами ОСОБА_7, які знаходилися на його рахунках, відкритих в банку на підставі укладенимх між ним і банком договорів.

Відповідно до п. 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 частини 6 статті 36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Виходячи зі змісту статей 39, 40, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації складається план врегулювання (рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку), у якому визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із способів передбачених у частині 2 статі 39 даного Закону. Фонд складає реєстр активів і зобов'язань, які підлягають відчуженню. Під час відчуження зобов'язань Фонд має забезпечити неупереджене ставлення до всіх кредиторів неплатоспроможного банку, дотримуючись черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону.

Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 даного Закону.

Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст.46 цього Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст.52 вказаного Закону.

Згідно з ч.1,5 ст.26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним ОСОБА_6 України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до ст.36 цього Закону.

Таким чином, законодавством України визначено порядок отримання вкладів з ОСОБА_6 фізичними особами - вкладниками.

Крім того, відповідно до договору дарування від 02.09.2014 р. за р. № 2423 ОСОБА_3 подарував позивачу з валютного рахунку (у доларах США), що відкритий відповідно до договору банківського вкладу кошти у розмірі 200000,00 грн., що еквівалентно 15374,38 дол. США, але гривня як національна валюта України і долари США є різним майном з окремим правовим режимом. Саме тому національна і іноземна валюта зараховується, зберігається та обліковується банківськими установами на різних рахунках відповідно до самостійних договорів. На момент укладання договору дарування від 02.09.2014 р. за р. № 2423 ОСОБА_3 був власником 100000,00 дол. США, які знаходилися на його банківському рахунку, але грошових коштів у гривнях на цьому рахунку ОСОБА_3 не мав.

Згідно Постанови Національного ОСОБА_6 України «Про регулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» від 30.05.2014р. № 328, з метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, виконання зобов'язань перед вкладниками - фізичними особами в іноземній валюті, має здійснюватися у сумі, що не перевищує 15000грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом національного банку України, а тому вкладник мав отримати 15 000 грн. на добу на одного клієнта.

Також суд бере до уваги, що порядок зарахування коштів на рахунки вкладників визначено Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, яка затверджена постановою Правління НБУ України від 12.11.2003 № 49.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Ільченко

13.07.2016