Справа №471/1374/15-ц 22.07.2016 22.07.2016 22.07.2016
Провадження №22-ц/784/1525/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 471/1374/15-ц
Провадження № 22-ц/784/1525/16 Суддя першої інстанції Скарбницька І.Б.
Категорія 5 Суддя-доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Крамаренко Т.В.,

суддів Буренкової К.О., Бондаренко Т.З.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3

на рішення Братського районного суду Миколаївської області від 04 травня 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанси» (далі - ТОВ«Вердикт Фінанси») до ОСОБА_4 за участю третіх осіб - Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (надалі Другий Малиновський відділ ДВС Одеського МУЮ), Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (надалі Другий Приморській відділ ДВС Одеського МУЮ) про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2015 року ТОВ «Вердикт Фінанси» звернулось до суду з позовом, який в подальшому уточнило до ОСОБА_4 в якому просив зняти арешт, заборону відчуження та виключення з розшуку автомобіль марки Toyota, модель Prado, рік випуску 2007, тип ТЗ легковий універсал, № кузова/шасі JTEBL29J505063200, реєстраційний номер НОМЕР_1, колір чорний, накладений постановою державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ від 1 квітня 2013 року та постановами державних виконавців Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ від 26 квітня 2012 року, 5 квітня 2013 року, 26 жовтня 2013 року, 21 травня 2015 року, 26 липня 2012 року, 26 липня 2012 року, 4 січня 2013 року, 31 грудня 2013 року, 4 лютого 2013 року, 8 жовтня 2014 року, 18 листопада 2014 року.

Позивач зазначав, що 28 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 було укладено договір №0 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 40 800 доларів США за сплатою 12,5% річних строком до 28 квітня 2014 року.

В забезпечення виконання кредитних зобовязань ОСОБА_4 передала Банку належний їй автомобіль марки Toyota, модель Prado, рік випуску 2007, тип ТЗ легковий універсал, № кузова/шасі JTEBL29J505063200, реєстраційний номер НОМЕР_2, колір чорний.

20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу №05/12 за умовами якого товариство отримало право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_4

Того ж дня між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу №05/12-КВ відповідно до якого останнє отримало право вимоги за договором, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» з ОСОБА_4

У звязку з неналежним виконанням відповідачкою кредитних зобовязань станом на 23 жовтня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 393 054,74 грн.

Проте, реалізувати своє право щодо заставного майна ТОВ «Вердикт Фінанс» не має можливості, оскільки постановами державних виконавців Другого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ та Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ на вказаний автомобіль накладено арешт, заборонено його відчуження та реалізацію.

Посилаючись на викладене позивач, просив суд про задоволення позову.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 4 травня 2016 року позов задоволено. Знято арешт, заборону відчуження та виключено з розшуку автомобіль марки Toyota, модель Prado, рік випуску 2007, тип ТЗ легковий універсал, № кузова/шасі JTEBL29J505063200, реєстраційний номер НОМЕР_2, колір чорний, який належить на праві власності ОСОБА_4, накладений постановою державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ від 1 квітня 2013 року, постановами державних виконавців Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ від 26 квітня 2012 року, 5 липня 2013 року, 26 жовтня 2013 року, 21 травня 2015 року, 26 липня 2012 року, 4 січня 2013 року, 31 грудня 2013 року, 4 лютого 2014 року, 8 жовтня 2014 року та 18 листопада 2014 року.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

28 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 було укладено договір №0 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 40 800 доларів США за сплатою 12,5% річних строком до 28 квітня 2014 року (а.с. 11-19).

В забезпечення виконання кредитних зобовязань ОСОБА_4 передала Банку належний їй автомобіль марки Toyota, модель Prado, рік випуску 2007, тип ТЗ легковий універсал, № кузова/шасі JTEBL29J505063200, реєстраційний номер НОМЕР_2, колір чорний. За домовленістю сторін вартість предмету застави складає 242 400 грн.

20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу №05/12 за умовами якого товариство отримало право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_4 (а.с.44-47).

Того ж дня між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанси» укладено договір факторингу №05/12-КВ за умовами якого останнє отримало право вимоги за договором, укладеним з ОСОБА_4 (а.с. 42,43, 48-50).

ОСОБА_5 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 13 жовтня 2015 року обтяжувачем транспортного засобу, належного ОСОБА_4, зареєстровано ТОВ «Вердикт Фінанси» на підставі договору факторингу від 20 квітня 2012 року (а.с.39-41).

У звязку з неналежним виконанням відповідачкою кредитних зобовязань станом на 23 жовтня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 393 054,74 грн. (а.с.24-25).

ОСОБА_5 ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

За положеннями ста. 19 закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (надалі Закон) обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

ОСОБА_5 ст. 12 Закону взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 13 Закону зміни у відомостях про зареєстроване обтяження підлягають реєстрації у встановленому цим Законом порядку, якщо вони стосуються, зокрема, заміни обтяжувача внаслідок відступлення прав за правочином, відповідно до якого виникло обтяження, або з інших підстав.

Обтяжувач зобов'язаний зареєструвати зміни у відомостях про зареєстроване обтяження протягом п'яти днів із моменту набрання чинності правочином, на підставі якого відбулися зазначені зміни. Боржник або інші особи, права яких були порушені внаслідок невиконання цього обов'язку, мають право вимагати від обтяжувача відшкодування завданих збитків.

ОСОБА_5 до ст. 20 Закону, якщо обтяжувач відступив іншій особі права за правочином, на підставі якого виникло обтяження, ця особа набуває всі відступлені права стосовно предмета обтяження, включаючи встановлений пріоритет за умови, що відомості про заміну обтяжувача були внесені до Державного реєстру протягом п'яти днів із дня відступлення прав.

Стаття 24 Закону передбачає звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Положеннями статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач, як заставодержатель має переважне право на задоволення своїх вимог за кредитним договором.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходив з того, що постановами державних виконавців Другого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ від 1 квітня 2013 року та Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ від 26 квітня 2012 року, 5 липня 2013 року, 26 жовтня 2013 року, 21 травня 2015 року, 26 липня 2012 року, 4 січня 2013 року, 31 грудня 2013 року, 4 лютого 2014 року, 8 жовтня 2014 року та 18 листопада 2014 року на спірний автомобіль накладено арешт, заборонено його відчуження.

Між тим, суд першої інстанції не звернув уваги на таке.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Як на підставу задоволення своїх уточнених позовних вимог, позивач посилався на отриману інформацію про накладення арешту на спірний автомобіль, однак доказів щодо наявності зазначених в позову постанов державного виконавця не надав.

На вимогу Апеляційного суду, Другий Приморський відділ ДВС Одеського МУЮ від 21 липня 2016 року надав лише копію постанови від 31 грудня 2013 року, про яку заявлено в позові.

ОСОБА_5 наданої інформації Регіонального сервісного Центру в м. Києві територіального сервісного центру 8041, на спірний транспортний засіб накладено арешт, зокрема, постановою державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ від 4 січня 2013 року.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги ТОВ «Вердикт Фінанси» підлягають частковому задоволенню стосовно зняття арешту та заборони відчуження на заставний транспортний засіб лише в частині постанов, накладених державним виконавцем від 31 грудня 2013 року та 4 січня 2013 року.

За таких обставин, на підставі п.п 1,2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду в частині задоволення вимог стосовно зняття арешту та заборони відчуження транспортного засобу автомобіля марки Toyota, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, накладених постановами державного виконавця від 26 квітня 2012 року, 5 липня 2013 року, 26 жовтня 2013 року, 21 травня 2015 року, 26 липня 2012 року, 4 лютого 2014 року, 8 жовтня 2014 року та 8 листопада 2014 року підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог, а в іншій частині підлягає залишенню без змін.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позов предявлено до неналежного відповідача на увагу не заслуговують.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 3 червня 2016 року, відповідачами в справі зокрема, є боржник. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

Інші доводи, апеляційної скарги не впливають на висновки суду та не можуть бути підставою для скасування рішення суду в повному обсязі.

На підставі ст. 88 ЦПК України з у рахуванням пропорційно задоволеним вимогам з позивача на користь відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1139,50 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Братського районного суду Миколаївської області від 4 травня 2016 року в частині задоволення вимог стосовно зняття арешту та заборони відчуження транспортного засобу автомобіля марки Toyota, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, накладених постановами державного виконавця від 26 квітня 2012 року, 5 липня 2013 року, 26 жовтня 2013 року, 21 травня 2015 року, 26 липня 2012 року, 4 лютого 2014 року, 8 жовтня 2014 року та 8 листопада 2014 року скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанси» відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанси» на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1139, 50 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: