У х в а л а

28 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про припинення права власності,

в с т а н о в и л а :

Солом'янський районний суд м. Києва рішенням від 18 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_10, ОСОБА_5 задовольнив, ухвалив:

- припинити право власності ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на ј частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 151,1 кв.м, жилою площею 74,7 кв.м;

- визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності в рівних частках на ј зазначеного житлового будинку;

- виплатити ОСОБА_6 в рахунок компенсації за припинення права власності на вказану частку спірного будинку внесені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва грошові кошти в розмірі 278 тис. 800 грн відповідно до платіжних доручень № 1 та № 1 від 4 грудня 2015 року;

- стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 2 тис. 788 грн судового збору.

Апеляційний суд м. Києва 6 квітня 2016 року скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 14 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилив, рішення Апеляційного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року залишив без змін.

14 грудня 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за дорученням яких діє ОСОБА_11, звернулися до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме частини першої статті 365 Цивільного кодексу України.

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявники посилаються на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня і 25 вересня 2013 року, 16 липня 2014 року, в яких, на їхню думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказану норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 14 вересня 2016 року, про перегляд якої порушують питання заявники, касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки припинення права на частку у спільному майні, яке є єдиним житлом ОСОБА_6, завдасть істотної шкоди інтересам останнього, а тому не відповідає положенням пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України; крім того, частка відповідача у спільному майні дорівнює частці позивачок, а тому не є незначною.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих для порівняння, містяться такі висновки:

-в ухвалі від 24 липня 2013 року касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про наявність правових підстав для задоволення заявлених вимог щодо припинення права власності з огляду на те, що частка відповідачів у спільному майні є незначною і таке припинення права власності відповідачів на належну їм частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди їх інтересам;

-в ухвалі від 25 вересня 2013 року 16 липня 2014 року касаційний суд, залишивши в силі рішення судів першої інстанції про задоволення позовних вимог, погодився з їх висновками про те, що частка майна відповідачів у спільній власності є незначною, спірні квартири є неподільними, спільне володіння та користування сторонами цими квартирами є неможливим, а тому наявні правові підстав для припинення права відповідачів на частку у спільному майні.

Порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про припинення права власності за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
В.І. Гуменюк
Н.П. Лященко