АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2286/16-ц 22-ц/774/1509/К/16
Справа № 212/2286/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1509/К/16 суддя Ваврушак Н.М.
Категорія - 50 (ІV) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

секретар - Чубіна А.В.,

за участю: представників позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона має двох повнолітніх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Позивач проживає разом з молодшим сином ОСОБА_2, який добровільно надає їй матеріальну допомогу, купує ліки, харчі та одяг, але цих коштів недостатньо для оплати всіх потреб позивача. Позивач ОСОБА_5 є пенсіонеркою, отримує невелику пенсію, хворіє на хронічні захворювання та перебуває на диспансерному обліку. Відповідно до висновку ВКК ОСОБА_5 постійно потребує сторонньої допомоги. Однак відповідач ОСОБА_4 матеріальної допомоги матері не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу.

За таких обставин, ОСОБА_5 просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітної плати (доходу), допустити рішення суду до негайного виконання в розмірі місячного платежу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення її позову в повному обсязі.

Зокрема, апелянт посилається на те, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача потреби в матеріальній допомозі, оскільки розмір її пенсії перевищує прожитковий мінімум. Так, на думку позивача, отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільнити повнолітніх дочку, сина від обовязків утримувати непрацездатних батьків, а критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками доходи не забезпечують їх потреб на харчування, лікування, придбання одягу та ліків.

Також, на думку ОСОБА_5, судом не взято до уваги, що вона тільки за квітень 2016 року сплатила комунальних платежів на суму 400 грн. і їй з пенсії залишилось на проживання всього 982 грн.

Позивач вказує, що вона хворіє на хронічні захворювання та потребує дорогих медикаментів, однак її син ОСОБА_4 не купує їй ліків, вважаючи, що позивач може сама їх придбати.

Апелянт зазначає, що вона потребує стороннього догляду, як особа нездатна до самообслуговування, а висновок суду, що ОСОБА_5 отримує усі необхідні послуги від КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) у Жовтневому районі» спростовується наявними у справі доказами.

На думку позивача, висновок суду про те, що вона бажає отримувати матеріальну допомогу лише від ОСОБА_4, оскільки не звернулась до з позовом до другого сина ОСОБА_2, не відповідає дійсності, оскільки син позивача ОСОБА_2 добровільно надає допомогу позивачу і спору з цього приводу немає.

Також, апелянт посилається на те, що суд дійшов помилкового висновку про відмову у позові, з тих підстав, що ОСОБА_5 не ставила питання про стягнення додаткових витрат на своє утримання відповідно до ст.203 СК України, оскільки участь у додаткових витратах не замінює собою аліментів, та вказані витрати підлягають стягненню у випадку недостатності аліментів.

Крім того, ОСОБА_5 вказує, що Сімейним кодексом України не передбачено звільнення повнолітніх дітей від утримання їх непрацездатних батьків за умови отримання батьками пенсії, що перевищує прожитковий мінімум.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4 зазначає, що рішення суду, на його думку, є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

ОСОБА_6 встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_5 є матірю відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.24)

Відповідно до довідки №4 від 01.04.2016 року Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної службою «Нова-Ком», позивач ОСОБА_5 зареєстрована разом із сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.6)

Позивач ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку в амбулаторії № 3 КУ «ЦПМСД № 3 КМР» з приводу: Cr шкіри тіла з 2004 року ІБС: дифузний кардіосклероз, ГБ ІІ ст., СН ІІ А; катаральна ангіопатія судин сітківки; нейросенсорна туговухість; артроз колінних суглобів НФС V ст. (а.с.8.)

Згідно з висновку ВКК № 617 від 29.03.2016 року Комунальної установи «Центр первинної медикосанітарної допомоги» Криворізької міської ради, ОСОБА_5, з діагнозом ІХС дифузний кардіосклероз ГХ серця ІІ ст. СН ІІ ст. ДЕП ІІ ст. Артроз колінних суглобів, потребує постійного стороннього догляду, як не здатна до самообслуговування. (а.с.7)

Відповідно до довідки №3380 від 04 квітня 2016 року, позивач ОСОБА_5 є пенсіонеркою та перебуває на обліку в Криворізькому північному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, щомісяця отримує пенсію в розмірі 1382,08 грн. (а.с.8а)

Відповідно до інформаційної довідки №322 від 30 травня 2016 року Комунальної установи «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) у Жовтневому районі» (а.с.44), ОСОБА_5 перебуває на обліку у вказаній установі та користується послугами центру з березня 2009 року по теперішній час. До списку послуг, якими користується позивач належить: допомога у користуванні туалетом (подача та винесення судна з подальшою обробкою); приготування їжі; косметичне прибирання житла; психологічна підтримка (бесіди, спілкування, мотивація до активності). Кількість відвідувань позивача представником вказаного центру становить пять разів на тиждень. (а.с.45-56, 57-58)

Згідно довідки про доходи, наданої ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_6» дохід відповідача ОСОБА_4 за період з листопада 2015 року по квітень 2016 року складає 27438,92 грн. (а.с.36)

Відповідач ОСОБА_4 перебуває на обліку в Криворізькому північному обєднаному УПФУ Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком в розмірі 3322,00 грн. (а.с.35).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 посилалась на те, що вона є пенсіонеркою, отримує невелику пенсію, хворіє на хронічні захворювання, потребує стороннього догляду, а також матеріальної допомоги, тому її син відповідач ОСОБА_4 має надавати їй матеріальну допомогу на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх усіх видів заробітку (доходу).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 202,205 СК України і виходив з того, що позивачем не доведено її потреби у матеріальній допомозі, з огляду на те, що вона отримує пенсію, що перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатної особи та отримує безкоштовні соціальні послуги. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що звертаючись до суд ОСОБА_5 поставила питання лише про утримання, а не про стягнення додаткових витрат, що регулюється ст.203 СК України, тому її позов не підлягає задоволенню.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними відповідно віку визнаються жінки, які досягли 55 років, тобто пенсіонери. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обовязків утримувати непрацездатних батьків. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків,

Тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача в цій частині.

Згідно ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_5, відповідно до висновку ВКК №617 від 29 березня 2016 року, з діагнозом ІХС дифузний кардіосклероз ГХ серця ІІ ст. СН ІІ ст. ДЕП ІІ ст. Артроз колінних суглобів, потребує постійного стороннього догляду, як не здатна до самообслуговування.

Таким чином, знаходять підтвердження відповідними письмовими матеріалами справи доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що вона потребує стороннього догляду, у звязку з наявними у неї захворюваннями.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 отримує усі необхідні послуги від КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) у Жовтневому районі», з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримує від представника вищевказаного центру такі послуги: допомога у користуванні туалетом (подача та винесення судна з подальшою обробкою); приготування їжі; косметичне прибирання житла; психологічна підтримка (бесіди, спілкування, мотивація до активності). (а.с.44, 45-56, 57-58)

Разом з тим, колегія суддів вважає, що отримання позивачем ОСОБА_5 безкоштовних соціальних послуг, не свідчить про відсутність потреби у позивача в матеріальній допомозі та не звільняє відповідача ОСОБА_4 від обовязку надавати матеріальну допомогу своїй матері, у звязку з чим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача ОСОБА_5 в цій частині.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку в амбулаторії № 3 КУ «ЦПМСД № 3 КМР», оскільки хворіє на ряд вищевказаних хронічних захворювань.

Зважаючи на те, що позивач ОСОБА_5 потребує постійного стороннього догляду, як не здатна до самообслуговування, а отримувані нею соціальні послуги не задовольняють усіх необхідних їй потреб, та враховуючи, що позивач має ряд хронічних захворювань, тому змушена витрачати значні кошти на придбання ліків, колегія суддів вважає, що позивач ОСОБА_5 потребує матеріальної допомоги своїх дітей.

Відповідно до довідки №3380 від 04 квітня 2016 року позивач ОСОБА_5 є пенсіонеркою та перебуває на обліку в Криворізькому північному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, щомісяця отримує пенсію в розмірі 1382,08 грн. (а.с.8а)

Положеннями ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено з 1 травня 2016 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в розрахунку на місяць - 1130 грн.

На думку колегії суддів, сам по собі факт отримання батьками пенсії, що перевищує встановлений державою прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, не звільняє повнолітніх дочку, сина від обовязків утримувати непрацездатних батьків, оскільки фактор потреб непрацездатної особи має встановлюватись судом залежно від конкретних обставин справи

Однак, суд першої інстанції вказаних обставин справи не врахував та на зазначені положення закону уваги не звернув, дійшовши помилкового висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5, з підстав відсутності потреби у позивача в матеріальній допомозі.

Також, колегія суддів не може погодитись з помилковим висновком суду першої інстанції про те, що так як ОСОБА_5 поставила питання лише про стягнення грошових коштів на своє утримання, а не про стягнення додаткових витрат, що регулюється ст.203 СК України, то її позов не підлягає задоволенню, оскільки участь дітей у додаткових витратах на утримання батьків не замінює собою аліментів та вказані витрати підлягають стягненню у випадку недостатності аліментів, у звязку з чим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача в цій частині заслуговують на увагу.

Відповідно до розяснень, викладених в абз.2 п.21 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_6 України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не предявлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_4 працює у ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_6» та отримує дохід у вигляді заробітної плати. (а.с.36) Крім того, відповідач перебуває на обліку в Криворізькому північному обєднаному УПФУ Дніпропетровської області і отримує пенсію за віком в розмірі 3322,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_4 має можливість надавати матеріальну допомогу своїх матері позивачу ОСОБА_5 Відповідно до виписки-епікризу (а.с.32), відповідач ОСОБА_4 перебуває на обліку у НДІ промислової медицини з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ стадії, ступінь 2, гіпертензивне серце, ангіопатія сітківки обох очей СН 0 ст.

Відповідач ОСОБА_4 перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 (а.с.27), яка є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням (а.с.30,31).

Від шлюбу відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_8 мають повнолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є інвалідом 2 групи з дитинства (а.с.30).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_5, крім відповідача ОСОБА_4, має іншого сина ОСОБА_2, який проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_2, (а.с.6), та добровільно надає їй матеріальну допомогу.

Згідно довідки №1588 від 14 червня 2016 року, син позивача ОСОБА_2 працює у ПАТ «Кривбасзалізрудком» та його середній заробіток складає 3197,52 грн.

Враховуючи матеріальне становище та стан здоровя позивача ОСОБА_5, матеріальне становище відповідача ОСОБА_4 та перебування на його утриманні повнолітньої сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є інвалідом 2 групи з дитинства, можливість отримання позивачем матеріальної допомоги від іншого сина ОСОБА_2, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 15 квітня 2016 року, до зміни обставин, які є підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, позивач ОСОБА_5 звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_4 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій у розмірі 1157,52 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду відповідно до положень п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, працюючого у Приватному акціонерному товаристві «ЄВРАЗ ОСОБА_6» на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 15 квітня 2016 року, до зміни обставин, які є підставою для зміни розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції у розмірі 1157,52 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є.Ляховська

ОСОБА_10