№ 207/531/16-ц
№ 2/207/646/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року м. Дніпродзержинськ

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.,

при секретарі Сівачук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до адміністрації Південного району Дніпродзержинської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, встановлення факту належності майна,

В С Т А Н О В И В

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування уточнених заявлених позовних вимог зазначив, що згідно з інформацією Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 19.02.2016 року № 125 право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_2 (його вітчимом) та ОСОБА_3 (його матір'ю), на підставі свідоцтва про право власності від 22.12.1994 року, виданого радгоспом « ОСОБА_3».

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача ОСОБА_3 Її чоловік, ОСОБА_2, прийняв спадщину фактично, оскільки був зареєстрований та проживав за даною адресою.

24 січня 2003 року ОСОБА_2 склав заповіт, в якому все своє майно заповів позивачу ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1.

11 березня 2003 року позивач у встановлені законом строки подав заяву до нотаріальної контори про надання йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою нотаріуса від 23 червня 2015 року йому було відмовлено у вчинені нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 Причиною стало відсутність у нього правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності від 22.12 1994 року.

Оскільки у нотаріуса отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 не має можливості, з причин втрати оригіналу правовстановлюючого документу при житті спадкодавця, тому виникла необхідність звернутися з відповідним позовом до суду за захистом спадкових прав та в судовому порядку визнати за ним право власності на спадкову квартиру.

На підставі зазначеного, позивач в позовній заяві просив суд встановити факт належності ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року, квартири АДРЕСА_1, загальною площею 42,8 м. кв., житловою площею 24,8 м. кв. Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,8 м. кв., житловою площею 24,8 м. кв., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з послідуючою реєстрацією.

Позивач у судове засідання не з'явився, його представником надано суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутністю, та за відсутністю його довірителя, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій просив розглянути дану справу за його відсутністю, заперечень на позов не надано.

Враховуючи вищенаведене у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи у межах заявлених вимог. Кожна особа, що бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача - ОСОБА_3 (ар.с.14).

Те, що позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 (ар.с.11) та копією свідоцтва про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (ар.с.12).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 Квартира належала матері позивача ОСОБА_3 та його вітчиму ОСОБА_2. Даний факт також підтверджується інформацією Обласного комунального підприємств «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 19.02.2016 року № 125, в якій зазначено, що право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 22.12.1994 року, виданого радгоспом «ОСОБА_3» (ар.с.46).

Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 власниками квартири є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (ар.с.19-20).

У відповіді завідувача Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори від 15.06.2016 року за № 1655/01-16 (ар.с.67) зазначено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року відсутня. Даний факт також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) - ар.с.63.

Її чоловік, ОСОБА_2, прийняв спадщину фактично, оскільки був зареєстрований та проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ТОВ "Абонент ХХІ (ар.с.27), в якій зазначено, що ОСОБА_3 проживала за адресою АДРЕСА_1 по день смерті 29.03.1999р. (ар.с.27) та довідкою ДП "Верховина" КП "Дніпродзержинського житлового об'єднання", в якій вказано, що ОСОБА_2 проживав за адресою АДРЕСА_1 (ар.с.73). Даний факт, окрім цього, підтверджується копією з будинкової книги щодо реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 (ар.с.56-57).

Суд, оцінюючи всі обставини по справі, та дослідивши докази, дійшов до висновку, що згідно ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги після смерті своєї дружини, та враховуючи те, що він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (ст.549 ЦК УРСР 1963 року) 1/2 часткою квартири, яка при житті належала його дружині, проживаючи в спірній квартирі, та користуючись речами померлої, суд прийшов до висновку, що будучи спадкоємцем за законом першої черги ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину, що відкрилась після смерті дружини ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у вигляді 1/2 частки спірної квартири, і відповідно набув право власності в порядку спадкування за законом після смерті дружини на спадкове майно у вигляді 1/2 частки квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер вітчим позивача - ОСОБА_2 (ар.с.13).

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким усе його майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, движиме та недвижиме, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповідав ОСОБА_1 (ар.с.16).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (ар.с.68) після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилася спадщина.

19 лютого 2003 року позивач у встановлені законом строки подав заяву до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом (ар.с.70).

11 березня 2003 року позивач знов подав заяву до Другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом (ар.с.15).

Постановою завідуючої Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 23 червня 2015 року було відмовлено ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року на квартиру АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що реєстрація права власності на вищевказане нерухоме майно не проводилась (ар.с.17).

За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті ОСОБА_2, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до статті 534 ЦК Української РСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 - 535 ЦК Української РСР.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ст.549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер вітчим позивача ОСОБА_2 Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1

Виходячи з наведеного, за позивачем, як за спадкоємцем за заповітом на майно, заповідане йому, відповідно до положень ст. 534, 548, 549 ЦК УРСР, належить визнати право власності в порядку спадкування за заповітом, оскільки він вчасно подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Оскільки є законні підстави для визнання за позивачем права власності на спадщину у порядку спадкування за заповітом, позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. 10,11, 60, ч.2 ст.197, 213-215, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до адміністрації Південного району Дніпродзержинської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, встановлення факту належності майна, задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт належності ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року, квартири АДРЕСА_1, загальною площею 42,8 м. кв., житловою площею 24,8 м. кв.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 42,8 м. кв., житловою площею 24,8 м. кв., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з послідуючою реєстрацією.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Юрченко