Справа № 736/1348/16-ц
Номер провадження 2/736/484/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чурупченка М.І.,

за участю секретаря Макуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Корюківці у приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Забарівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Корюківська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

14 листопада 2016 року позивач звернувсь до суду із позовною заявою до Забарівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю, ОСОБА_2, яка померла 12.03.2011 року, а саме на земельну частку (пай) площею 5,04 га по колишньому сільськогосподарському підприємству ім.. Гагаріна Забарівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №066987 зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №17 від 16 липня 1996 року.

В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутності, позов підтримує і просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання подав письмову заяву про слухання справи без їх участі, заперечень не мають.

Представник Корюківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання подав письмову заяву про розгляд справи без їх участі, в рішенні покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

По справі встановлено, що 12.03.2011 року у віці 79 років померла мати позивача ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. За життя ОСОБА_2 була членом колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Гагаріна Забарівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, тому до спадкового майна належить земельна частка (пай) площею 5,04 га відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №066987 зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №17 від 16 липня 1996 року.

Саме на дане майно померлої і відкрилася спадщина.

ОСОБА_2 не розпорядилась своїм майном, заповіту не склала. На сьогоднішній день фактичним власником спадкового майна є позивач ОСОБА_1, але коли він виявив бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без свідоцтва про право на спадщину він цього зробити не зможе.

За відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Письмової відмови державний нотаріус позивачу не надав, проінформував, що ці обставини є загальновідомими фактами, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за відсутності правовстановлюючих документів. Нажаль державний акт було втрачено, тому для вирішення даного питання позивач змушений звернутися до суду.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та обєднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Оскільки позивач сплатив судовий збір по розгляду даної справи у розмірі 551.20 грн., тому ці витрати слід залишити за ним.

Керуючись ст.ст. 325, 392, 1216-1218, 1261, 1268-1269 ЦК України, ст.ст. 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_2, яка померла 12.03.2011 року, а саме на земельну частку (пай) площею 5,04 га по колишньому сільськогосподарському підприємству ім. Гагаріна Забарівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №066987 зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №17 від 16 липня 1996 року.

Судовий збір сплачений позивачем залишити за ним.

Копію рішення надати сторонам до відому.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Корюківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. І. Чурупченко