АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3520/16 Головуючий 1 інст. Погасій О.Ф.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 р. Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Зазулинської Т.П.,

ОСОБА_1,

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 1 липня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

В листопаді 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 333 404,23 гривень.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 1 липня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості станом на 26.08.2014 року в сумі 333 404,23 грн. яка складається з тіла кредиту у розмірі 275 264,19 грн., відсотків в сумі 58140,04 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 3 334 грн. 04 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове , яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи.

Проти позовних вимог відповідач запречує. Згодна погашати кредит по курсу 5,05 доларів США, який існував на день укладання кредитного договору. Вважає кредитний договір несправедливим і таким , що порушує вимоги ст.626 ЦК України. До позову не надано розрахунок заборгованості, що викликає сумніви у його правильності.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 серпня 2015 року апеляційна скарга відхилена, рішення Московського районного суду м. Харкова від 1 липня 2015 року залишено без змін. У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з касаційною скаргою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року касаційну скаргу задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 2 березня 2016 року скасовано, справу передано на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Постановлюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок невиконання зобов"язань за кредитним договором, станом на 26.08.2014 року наявна заборгованість у сумі 333 404,23 грн., з яких тіло кредиту 275 264 грн.19 коп., проценти 58 140 грн. 04 коп.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 19 вересня 2006 року укладено кредитний договір № 7112/40/06-N.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банком відкрито позичальнику невідновлювану кредитну лінію в іноземній валюті в межах загальної суми у розмірі 32 032,00 дол. США (на купівлю квартири - 28 000 доларів США і на страхування предмета іпотеки - 4032 долара США) за офіційним курсом НБУ на дату надання кожного кредиту з розрахунку 12,5% річних за весь час фактичного користування кредитом, на строк до 10 вересня 2031 року.

Відповідно до умов договору, відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором (а.с.5-9).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» 20 травня 2013 року було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 7112/40/06- N від 19.09.2006 року.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ОСОБА_2 зобовязань, щодо повернення кредитних коштів у відповідності до строків зазначених у кредитному договорі не виконувала, в результаті чого, станом на 26.08.2014 року заборгованість склала 333404 грн. 23 коп., з яких: тіло кредиту - 275 264 грн. 19 коп. та відсотки - 58 140 грн. 04 коп.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Доводи відповідача щодо можливо неправильного розрахунку заборгованості, то слід зазначити наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості по тілу кредиту і проценти за користування. Неустойку за порушення зобов»язань банк стягнути з відповідача не просить .

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги відповідач зазначає, що сплачувала заборгованість по тілу кредиту до листопада 2012 року в сумі 7218 доларів США, а процентів на суму 19740 доларів США.

За кредитним договором відповідач отримала 28 000 доларів США (а.с.5,181).

Зі змісту договору купівлі продажу прав вимоги від 06 червня 2013 року (а.с.20-26) та витягу з Додатку №1 до цього договору вбачається, що позивач купив право вимоги до боржника ОСОБА_2 на суму по тілу кредита 20 035,25 доларів США, по процентах нарахованих на поточну заборгованість 1 482,48 доларів США і сума простроченої заборгованості по тілу кредиту складала 559,98 доларів США.

Отже, по тілу кредиту (28000 - 7218) залишок складає за поясненнями відповідача 20 782 доларів США. Позивач просить стягнути 20 035,25 доларів США, тобто менше ніж вважає відповідач.

Стосовно процентів, матеріали справи свідчать, а саме розрахунок (а.с.182) , що проценти позивачем нараховані починаючи з липня 2013 року по липень 2014 року і тільки на поточну заборгованість. На прострочену заборгованість проценти позивачем не нараховувались, так як не нараховувалась і неустойка.

Щодо позовної давності по кожному окремому щомісячному платежу по тілу кредиту , то позивач купив кредитний портфель із простроченою заборгованістю по тілу кредиту 559 доларів, щомісячний платіж згідно графіку (а.с.6-7) складав 93,33 долара США, тобто прострочка мала місце десь протягом 6 місяців , що не перевищує трирічний строк позовної давності. Проценти за користування кредитом нараховані з липня 2013 року. Позов пред"явлено 31 жовтня 2014 року , тобто в межах позовної давності.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 10, частин 1, 4 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про несправедливість та дискримінаційність умов кредитного договору, - не спростовують висновків суду про обов"язок позивача повернути кредитні кошти і проценти за їх користування. Жодних санкцій відповідачу за порушення умов договору і невиконання зобов"язань взятих на себе , нараховано позивачем не було.

ОСОБА_2 не надано належних доказів на підтвердження доводів щодо її сумнівів у правильності складеного позивачем розрахунку і несправедливості та дискримінаційності умов кредитного договору.

Заявлені ОСОБА_2 заперечення про нестабільність гривні, коливання курсу долара США до національної валюти не впливають на правильність рішення суду, оскільки стосуються обох сторін договору.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, с уд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 1 липня 2015 року - залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Т.П. Зазулинська

ОСОБА_1