Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/282/16-ц Головуючий у 1-й інст. Невмержицький С. С.
Категорія 52 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Заполовського В.Й., Павицької Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом Овруцької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа: Коростенська місцева прокуратура про позбавлення батьківських прав та зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Овруцької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, про повернення дитини

за апеляційними скаргами Овруцької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року Овруцька районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Просила позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх малолітньої доньки - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 23 жовтня 2014 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в службі у справах дітей, оскільки відповідачі неналежно виконують батьківські обов'язки. Рішенням суду від 26 березня 2015 року дитина відібрана від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Рішенням виконкому Житомирської міської ради від 06 травня 2015 року дівчинку влаштовано до дитячого будинку сімейного типу. З часу відібрання дитини батьки не вжили заходів для повернення доньки в сім'ю, її життям та здоров'ям не цікавилися, продовжують вести спосіб життя, який став підставою для відібрання дитини - зловживають алкоголем.

У квітні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали зустрічний позов до Овруцької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування. Просили повернути їм доньку. Посилалися на те, що мають усі можливості та бажання для виховання та матеріального забезпечення дитини. ОСОБА_2 влаштувався на роботу, має стабільний заробіток. Сім'я стала на шлях виправлення та позитивно характеризується за місцем проживання. У період перебування ОСОБА_1 в будинку сімейного типу ОСОБА_3 відвідувала її, цікавилася її життям. Однак наразі вихователі будинку не дозволяють батькам відвідувати доньку. Вважають, що причини, які перешкоджали належному вихованню ОСОБА_1, відпали.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3В подали апеляційну скаргу. Просять рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішенням, яким повернути їм доньку. Вважають, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилаються на те, що суд не надав належної оцінки доказам, які свідчать про те, що сім'я стала на шлях виправлення, створила необхідні умови для виховання дитини. Допитані судом свідки підтвердили вказані обставини, але суд безпідставно не взяв їх до уваги.

Із рішенням суду першої інстанції також не погодилася Овруцька районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, та подала апеляційну скаргу. Просить рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позбавити відповідачів батьківських прав щодо доньки ОСОБА_1. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції допустив суперечності щодо оцінки доказів. Байдужість батьків до дитини не може виправдовуватися відсутністю у них коштів. Повернення дитини батькам може завдати шкоди її здоров'ю. На думку органу опіки та піклування бажання батьків повернути дитину переслідує меркантильний інтерес - жити за рахунок соціальних виплат на дитину, не надаючи їй належного виховання та лікування.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі не перебувають та є батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6,8-9).

Дитина не проживає з батьками з жовтня 2014 року (а.с.128-129). Була госпіталізована працівниками швидкої допомоги і влаштована до Овруцької ЦРЛ через те, що батьки неналежно виконували батьківські обов'язки (дитина мала невідповідну вагу, відставала в розвитку та має вроджену фізичну ваду -правобічний парез - у неї паралізована права рука).

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 26 березня 2015 року малолітня донька ОСОБА_1 відібрана в батьків без позбавлення їх батьківських прав та передана на опікування службі у справах дітей Овруцької районної державно адміністрації для подальшого влаштування (а.с.10-12). Цим же рішенням із батьків стягнуті аліменти на утримання дитини по 1/4 частині від їх доходу з кожного.

Розпорядженням голови Овруцької районної державної адміністрації від 20 квітня 2015 року №74 ОСОБА_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а рішенням виконкому Житомирської міської ради від 06 травня 2015 року №221 дівчинка влаштована з 12 травня 2015 року на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу родини ОСОБА_4 та ОСОБА_5, розташованого по АДРЕСА_2 (а.с.14-15).

24 червня 2015 року дитині встановлено інвалідність за діагнозом -в'яла диплегія верхніх кінцівок зі стійкими важкими руховими порушеннями, а з липня 2015 року оформлена соціальна допомога інваліда дитинства (а.с.31-36). Дитина стоїть на «Д» обліку в невролога та ортопеда, проходить лікування та реабілітацію, розпочаті профілактичні щеплення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що батьки малолітньої дитини продовжують умисно не виконувати батьківські обов'язки, тобто відсутні докази ухилення. Навпаки батьки дитини намагаються стати на шлях виправлення (перестали зловживати алкоголем, ОСОБА_3 повернулася до ОСОБА_2 та з січня 2016 року вони проживають разом у АДРЕСА_1, що залишився після смерті матері ОСОБА_2, у будинку охайно, є необхідні продукти харчування, ОСОБА_2 з березня 2016 року працює у приватного підприємця за договором за фахом столяра та у відповідачів у ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_6, мати дівчинки навідувала її у дитячому будинку сімейного типу тощо (а.с.70-86,130,144), але пройшло недостатньо часу, щоб вважати таку поведінку сталою та й дівчинка поки потребує лікування, а перерва у такому може зашкодити її здоров'ю, що є неприпустимим, а тому в найвищих інтересах дитини залишити поки ситуацію такою, якою вона є, тобто не поспішати з позбавленням батьків батьківських прав, надати час для переконливого доведення того, що вони змінилися, у той саме час дитині забезпечити безперебійність лікування та реабілітації, що у майбутньому може воз'єднати ОСОБА_1 з її батьками та рідним братом, тобто зберегти повну сім'ю.

Сама по собі несплата аліментів не є достатньою обставиною для позбавлення батьків батьківських прав.

Та обставина, що ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав щодо своїх двох старших синів ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, не може бути достатньою підставою для позбавлення її шансу довести своє виправлення.

Непорозуміння, що виникло з приводу спілкування дитини з її батьками у будинку сімейного типу, скоріше доводить їх небайдужість, а мотиви, що обумовлюють їх поведінку, можна буде оцінити тільки після проходження певного часу, оскільки наразі робити висновки передчасно.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційних скаргах, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду, згідно ст.308 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Овруцької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді: