Справа № 390/470/15-ц
Провадження №2/390/6/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Гершкул І.М.,

при секретарях: Муравському О.В., Слюсар І.В., Яриш Л.Ю., Магомедовій А.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката Данилюк Н.В.,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача за довіреністю ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та його розподіл,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просила враховуючи заяву про збільшення позовних вимог: визнати житловий будинок із надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, спільною сумісною власністю подружжя та розподілити його між сторонами, визнавши за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку; стягнути з ОСОБА_3 на її користь вартість 2/3 частин автомобіля Mercedes-Benz 814D, державний номер НОМЕР_1, та причепа СКИФ М2 81064, державний номер НОМЕР_4, залишивши автомобіль та причіп у власності ОСОБА_3; стягнути судові витрати. В якості обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у шлюбі та придбали автомобіль Mercedes-Benz 814D і причіп СКИФ, а також у період спільного проживання ОСОБА_3 згідно рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04.02.2008 року набув право власності на спірний житловий будинок, який у подальшому було капітально відремонтовано за спільні кошти. Крім цього, ОСОБА_3 зобов'язаний за рішенням суду сплачувати аліменти, проте сплачує їх не регулярно та в сумі, якої не вистачає для належного забезпечення дитини. Спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинено та розірвано шлюб, проте взаємної згоди щодо поділу спільного сумісного майна сторони дійти не можуть, а тому позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Позивач і її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі з підстав, які викладено у позовній заяві.

Відповідач і його представник позовні вимоги визнали частково та не заперечували щодо поділу автомобіля Mercedes-Benz 814D і причепу СКИФ і визнання за позивачем права власності на ? частину вказаного майна та визначення порядку користування ним, заперечили проти стягнення з відповідача на користь позивача 2/3 вартості автомобіля та причепу. Крім цього, заперечили проти визнання за позивачем права власності на 2/3 частини житлового будинку, оскільки вважають, що позовні вимоги є необґрунтованими, а надані суду докази неналежними і недостатніми для задоволення даної позовної вимоги. Зокрема, спірний житловий будинок успадкований відповідачем і самостійно відремонтований, а тому будинок є особистою приватною власністю відповідача. Доказів істотного збільшення вартості спірного будинку за час шлюбу та участі позивача у ремонтних роботах не надано.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що ОСОБА_3 є його знайомим і в 2007-2008 роках за усною домовленістю з останнім він та ще декілька чоловік протягом двох місяців проводили ремонтні роботи на подвір'ї житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2. Перед початком проведення ремонтних робіт, вказаний будинок був у занедбаному стані, а саме: мав погану покрівлю, старі дерев'яні поли, погану каналізацію. Під час виконання робіт вони викопали та обклали зливну яму, залили бут для паркану, зробили фасад і бокову сторону паркану. ОСОБА_3 заплатив йому за роботу близько 10000 грн. Він із робітниками працювали лише на подвір'ї, а в будинку робіт не проводили. Після виконання замовлених робіт до ремонту будівлі приступила інша робоча бригада. За час перебування на території домоволодіння він бачив ОСОБА_1 декілька разів. У 2015 році ОСОБА_3 попросив утеплити фасад будівлі за що заплатив йому 12000 грн., проте у цей період ОСОБА_1 на території домоволодіння не бачив.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що ОСОБА_3 є його знайомим із яким разом навчались. У 2008 році на прохання ОСОБА_3 він допомагав йому проводити ремонтні роботи на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2. У цей час на території домоволодіння працювало ще три особи. Він безпосередньо допомагав ОСОБА_3 замінювати у будинку дерев'яні вікна на металопластикові, приблизна кількість 10 штук, замінювати двері та покрівлю будинку, робити зливну яму та заїзд на подвір'я. За виконану роботу коштів не брав. ОСОБА_1 за час його перебуванні на території домоволодіння не з'являлася та у роботі не допомагала.

Експерт ОСОБА_7 суду пояснила, що перебуває на посаді судового експерта Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз та виконувала судову оціночно-будівельну експертизу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2. Під час проведення експертизи основним предметом оцінки є житловий будинок, а господарські будівлі і споруди є додатковими чинниками, що значно не впливають на остаточну оцінку майна. Оцінка майна проводиться на дату проведення експертизи та на дату вказану замовником, а тому оцінка на день проведення експертизи є більш точною, оскільки експертом при проведені оцінки майна на конкретну дату підбираються аналоги оціночного майна на таку дату і експерт може припускати, яка вартість вказаного майна та допустити похибку оцінки майна. При проведенні оцінки спірного житлового будинку експерт користувалася та брала до уваги надані їй матеріали справи, матеріали інвентарної справи ОКП "Кіровоградське ООБТІ", технічні паспорти на будинок, а також власний візуальний огляд оціночного майна. Експерт при проведені оцінки майна користується Національними стандартами та інструкціями. Експерт несе відповідальність лише за висновки зроблені безпосередньо ним і не бере до уваги і не відповідає за висновки інших експертів та експертних установ.

Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, врахувавши пояснення експерта, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно ст.57 ч. п.2 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 62 частиною 1 СК України передбачено, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, що передбачено ст.68 ч.1 СК України.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.07.1989 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_5, яке видано 15.07.1989 року відділом ЗАГС Кіровоградського міськвиконкому, актовий запис №811 (т.1, а.с.8).

У шлюбі народилася ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_6, яке видано 11.05.2004 року Центральним відділом РАЦС Кіровоградського ОУЮ, актовий запис №860, де в якості батьків дитини вказані сторони (т.1, а.с.9).

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04.02.2008 року за ОСОБА_3 визнано право власності на житловий будинок із надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, у порядку спадкування після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Після чого, ОСОБА_3 зареєстровано право власності на вказаний будинок, що підтверджується витягом №18416340 від 08.04.2008 року, архівною довідкою ОКП "Кіровоградське ООБТІ" №114283-233-17/20 від 23.03.2015 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна №35690891 від 31.03.2015 року (т.1, а.с.6-7, 40-42).

Відповідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу №2777 від 15.08.2005 року, ОСОБА_10 продала, а ОСОБА_3 придбав житловий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_3 (т.1, а.с.124, т.2, а.с.14-16).

Відповідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу №1605 від 19.06.2008 року, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_11 придбала житловий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_3 (т.1, а.с.122-123, 125-126).

Листом №10/548 від 31.03.2015 року, наданим УДАІ УМВС України в Кіровоградській області, повідомлено суд, що за даними НАІС ДДАІ МВС України та НБД "Автомобіль" станом на 26.03.2015 року за ОСОБА_3 зареєстровані на праві власності автомобіль Mercedes-Benz 814D, 1992 року випуску, державний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 13.12.2012 року, а також автомобіль ГА3-2417, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 від 31.05.2013 року (т.1, а.с.44).

Листом №10/767 від 29.04.2015 року, наданим УДАІ УМВС України в Кіровоградській області, повідомлено суд, що за даними НАІС ДДАІ МВС України та НБД "Автомобіль" за ОСОБА_3 станом на 27.04.2015 року обліковуються наступні транспортні засоби: ВАЗ-2101, 1972 року випуску, державний номер НОМЕР_9, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_10 від 20.02.1996 року; СКИФ М2 81064, 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_4, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_11 від 11.09.2001 року; ГА3-2410, 1991 року випуску, державний номер НОМЕР_12, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_13 від 19.03.2003 року; ЗА3-110307 ЗНГ, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_14 від 13.03.2009 року; Mercedes-Benz 814D, 1992 року випуску, державний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 13.12.2012 року; ГА3-2417, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 від 31.05.2013 року (т.1, а.с.61-63).

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20.03.2015 року розірвано шлюб укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований 15.07.1989 року відділом ЗАГС Кіровоградського міськвиконкому, актовий запис №811 (т.1, а.с.54).

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18.06.2015 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 24.04.2015 року і по ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто до повноліття доньки ОСОБА_8 (т.1, а.с.200).

Листом №2490/02-23/6 від 18.03.2016 року, наданим ВДВС по Кіровоградському району Кіровоградського МРУЮ ГТУЮ у Кіровоградській області, повідомлено, що 21.07.2015 року на адресу ВДВС по Кіровоградському району Кіровоградського МРУЮ на виконання надійшов виконавчий лист №2-390/370/15 від 02.07.2015 року, виданий Кіровоградським районним судом, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 24.04.2015 року і по ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто до повноліття доньки ОСОБА_8. У зв'язку із вказаним 22.07.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документа, згідно квитанції сплачено кошти в сумі 2892,20 грн. (т.2, а.с.7).

Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 21.09.2016 року свідчить, що проведено технічну інвентаризацію житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (т.2, а.с.66-71).

Нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири №2313 від 04.07.2005 року свідчить, що ОСОБА_12 передала у власність, а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прийняли у власність у рівних частинах кожен квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджується архівною довідкою ОКП "Кіровоградське ООБТІ" №24655 від 17.06.2015 року (т.2, а.с.10-13). Суд не може визнати належним доказом вказаний договір, оскільки він не відповідає вимогам ст.58 ЦПК України, зокрема договір не містить інформацію щодо предмета доказування по даній справі.

Відповідачем надано суду незначну кількість накладних і розрахункових квитанцій на придбання будівельних матеріалів (т.2, а.с.17-19).

Відповідно до висновку експерта №1519 судової автотоварознавчої експертизи від 02.10.2015 року ринкова вартість колісного транспортного засобу Mercedes-Benz 814D, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1992 року виготовлення, станом на 30.03.2015 року складає 415377,13 грн.; ринкова вартість колісного транспортного засобу Mercedes-Benz 814D, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1992 року виготовлення, станом на 23.07.2015 року складає 390030,24 грн.; ринкова вартість колісного транспортного засобу СКИФ М2 81064, реєстраційний номер НОМЕР_4, 1994 року виготовлення, станом на 30.03.2015 року складає 3783,96 грн.; ринкова вартість колісного транспортного засобу СКИФ М2 81064, реєстраційний номер НОМЕР_4, 1994 року виготовлення, станом на 23.07.2015 року складає 3552,97 грн. (т.1, а.с.154-169).

Висновком судової оціночно-будівельної експертизи №1523, 1524 від 29.07.2016 року встановлено, що ринкова вартість на момент проведення експертизи житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, станом після проведення ремонту та перебудови може складати 892183 грн. без урахування ПДВ; ринкова вартість вказаного житлового будинку до проведення ремонту та перебудови може складати 550728 грн. без урахування ПДВ; ринкова вартість житлового будинку станом на 15.02.2008 року могла складати 304891 грн. без урахування ПДВ; ринкова вартість житлового будинку станом на 30.03.2015 року могла складати 955249 грн. без урахування ПДВ (т.1, а.с.219-240).

Відповідно звіту про незалежну оцінку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, ринкова вартість вказаного будинку станом на 20.04.2015 року становить 471874 грн. без урахування ПДВ (т.2, а.с.24-49). Суд не може визнати допустимим доказом вказаний звіт, оскільки він не відповідає вимогам ст.147 ЦПК України, зокрема звіт виконано експертами, які не внесені до реєстру судових експертів, їх не попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків. Крім цього, звіт містить вказівку, що метою оцінки є прийняття управлінських рішень і звіт має силу лише для використання за вказаною метою, оцінку майна за звітом проведено 20.04.2015 року та вона чинна протягом шести місяців з дати проведення оцінки.

Статтями 11, 60, 212 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок набуто сторонами у період зареєстрованого шлюбу та проведено ремонтні роботи, що істотно збільшили його вартість внаслідок спільних трудових і грошових затрат сторін, а тому спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя в якій кожен із подружжя має рівну частку. Крім цього, сторонами у період зареєстрованого шлюбу набуто у власність автомобіль Mercedes-Benz 814D та причеп СКИФ М2 81064, що сторони не заперечували, а тому вказані транспортні засоби є також спільною сумісною власністю подружжя в якій кожен із подружжя має рівну частку. Проте, позивач просить суд відступити від принципу рівності часток у зв'язку з тим, що з позивачем проживає неповнолітня дитина та розмір аліментів, які вони одержують від відповідача, є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини. Натомість, суд вважає, що вимоги позивача про визнання за нею права власності на 2/3 частини спірного житлового будинку та стягнення з відповідача на користь позивача 2/3 вартості спірних транспортних засобів підлягають лише частковому задоволенню, оскільки позивач дійсно проживає з неповнолітньою дитиною на утримання якої стягнуто аліменти з відповідача, проте суду не надано доказів, які свідчать, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини. На підставі викладеного, суд вважає, що частка кожного з подружжя у спірному майні складає ? частину, а тому за позивачем підлягає визнанню право власності лише на ? частину спірного будинку. Вирішуючи питання щодо поділу спірних транспортних засобів, суд враховує цільове призначення спірного майна та можливість його використання за належністю кожною зі сторін, а тому приходить до висновку, що спірні транспортні засоби необхідно залишити у власності відповідача та стягнути з останнього на користь позивача ? вартості спірного майна, що складає 196 791 грн. 60 коп.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд враховує, що позивачем у ході розгляду справи сплачено: судовий збір за подання позову 243,60 грн. (т.1, а.с.1), судовий збір за забезпечення позову 121,80 грн. (т.1, а.с.65), вартість судової автотоварознавчої експертизи 2211,84 грн. із відрахуванням вартості оцінки одного автомобіля щодо якого позовні вимоги залишено без розгляду (т.1, а.с.149), інвентаризація та виготовлення технічного паспорта 986,53 грн. (т.1, а.с.188, т.2, а.с.87-88), вартість судової оціночно-будівельної експертизи 3686,40 грн. (т.1, а.с.212), правова допомога 5000 грн. (т.2, а.с.90-91). Відповідачем у ході розгляду справи сплачено: інвентаризація 233,62 грн., оцінка житлового будинку 600 грн. (т.2, а.с.82, 84). Крім цього, відповідачем надано суду квитанцію про сплату коштів за інвентаризацію в сумі 251,52 грн. (т.2, а.с.83), проте оплату проведено ОСОБА_12, яка не є учасником процесу, а тому суд не приймає вказану квитанцію в якості доказу судових витрат відповідача.

Судовий збір сплачений позивачем за подання позову в сумі 243,60 грн. не підлягає стягненню на користь позивача, оскільки за заявою позивача залишено без розгляду позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача вартості ? частини автомобіля ГАЗ-2417, державний номер НОМЕР_2 (т.1, а.с.197, 204-205). Представником позивача 23.02.2016 року надано суду заяву про збільшення позовних вимог за яку, зважаючи на сплачений судовий збір при подачі позову, підлягав доплаті судовий збір у сумі 9099,28 грн., який не сплачено позивачем (т.1, а.с.198-199). За таких обставин і враховуючи прийняте судом рішення по суті позовних вимог, суд вважає, що з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1516,55 грн. за частину позовних вимог у задоволенні яких відмовлено. Решта судового збору у сумі 7582,73 грн., який не сплачено позивачем за частину задоволених позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь держави, проте посвідчення серії НОМЕР_15 від 12.07.2007 року свідчить, що відповідач є інвалідом ІІІ групи безтерміново та користується пільгами ветеранів війни - інвалідів війни (т.1, а.с.53, 208), а тому згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, отже вказана решта судового збору підлягає віднесенню на рахунок держави. Витрати, пов'язані з розглядом справи, понесені позивачем на загальну суму 12006,57 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Витрати, пов'язані з розглядом справи, понесені відповідачем на загальну суму 833,62 грн. підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, оскільки позов задоволено частково.

Керуючись ст.ст.57, 60, 62, 68, 70 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та його розподіл - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 житловий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_2.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, залишивши ? частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями у власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя залишити у власності ОСОБА_3 автомобіль Mercedes-Benz 814D, реєстраційний номер НОМЕР_1, та причеп СКИФ М2 81064, реєстраційний номер НОМЕР_4, і стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості виділеного в натурі майна в сумі 196 791 грн. 60 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1516 грн. 55 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 12006 грн. 57 коп.

Стягнути зОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 833 грн. 62 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.М. Гершкул