СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/1392/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И В:

01.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про розірвання договору довічного утримання, укладеного 10.11.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений Державним нотаріусом 5 КДНК Войстрік О.В., зареєстрований у реєстрі за №7-1673. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 10.11.2010 року сторони уклали договір довічного утримання. В порушення умов укладеного договору, відповідач належним чином особисто не виконує зобов'язання за договором, не проводить індексацію суми грошового утримання, в результаті чого погіршилося матеріальне становище позивача. Відповідач не переймається потребами позивача, не виконує істотних умов договору, зокрема, не забезпечує необхідними ліками, доглядом, не забезпечує належних умов проживання, не провідує позивача. Грошові кошти на утримання, визначені договором, надає не відповідач, а його мати.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з тих підстав, що договором не передбачено особисте виконання відповідачем зобов'язання за договором, зокрема не передбачено обов'язку особисто доглядати, провідувати позивача і т.д., а лише передбачено щомісячно надавати визначену договором суму коштів. Підстави для проведення індексації грошового утримання, на думку представників відповідача, також відсутні.

Встановлено, що 10.11.2010 року ОСОБА_1 (далі - Відчужувач) та ОСОБА_2 (Набувач) уклали договір довічного утримання. Договір посвідчено державним нотаріусом 5 КДНК, зареєстрований в реєстрі за №7-1673 (а. с. 5 - 6). В силу п. 1 договору, ОСОБА_1 передає у власність, а набувач отримує у власність 52/100 частин квартири АДРЕСА_1, та взамін чого ОСОБА_2 зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням (доглядом) довічно.

Пунктом 7 договору встановлено, що ОСОБА_2 зобов'язується довічно утримувати ОСОБА_1, забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для необхідних життєвих потреб, на які відчужував самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами, та всім необхідним для повноцінного життя. Сторони домовились, що утримання (догляд), у тому числі забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами в розмірі 400 грн. на місяць, які будуть щомісяця надаватися відчужувачу, шляхом банківського або грошового переказу, або готівкою під розписку. Набувач зобов'язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за вказану частину квартиру.

Сума грошового утримання підлягає індексації в порядку встановленому чинним законодавством. Не проведення індексації не вважається істотним порушенням умов договору (п. 8 договору). Одноразове грошове утримання визначено сторонами за спільною згодою у розмірі 20 000 грн., які відчужувач отримав повністю від набувача перед підписанням договору. Визначене сторонами грошове утримання є достатнім для підтримання повноцінного та якісного життєвого рівня відчужувача та не потребуватиме подальшого перегляду сторонами умов договору (п. 10 договору).

В період з 12.05.2014 по 16.05.2014 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КМКЛ №5 в хірургічному відділенні (а. с. 8). З 02.08.2014 по 05.08.2014 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні (а. с. 7). Відповідно до довідки №95 від 03.09.2014 року, виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Святошинського району м. Києва (а. с. 9), ОСОБА_1 поставлено діагноз: поліп шлунку, залізодефіцитна анемія середнього ступеню, кахексія ІІ ст., атеросклеротичний кардіосклероз, стенокардія ІІ ФК, СН І, ДЕП ІІ ст. Хворий не здатний до самообслуговування, потребує постійного стороннього догляду (а. с. 9).

Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконує зобов'язання за договором довічного утримання, не забезпечує необхідними ліками, доглядом, не забезпечує належних умов проживання, не навідує його, індексацію суми грошового утримання не здійснює.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.

Однією з підстав для розірвання договору ОСОБА_1 зазначає неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором довічного утримання, а саме: не забезпечення відповідачем особисто необхідними ліками, доглядом, належних умов проживання, не відвідування позивача. Проте, вказані обставини не можуть бути підставою для розірвання договору, оскільки не свідчать про невиконання або неналежне виконання набувачем своїх обов'язків.

Посилання позивача на те, що ст. 744 ЦК України покладає на набувача обов'язок забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно в даному випадку є безпідставним, оскільки сторони договору у своїх взаємовідносинах керуються положеннями договору і виконують лише обов'язки, які на них покладені договором.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вказане означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення, а до цього визначені у правочині умови є правомірними.

Договором довічного утримання передбачено лише обов'язок набувача забезпечувати ОСОБА_1 грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для необхідних життєвих потреб, на які позивач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами, та всім необхідним для повноцінного життя. Договором не встановлено обов'язку набувача особисто відвідувати відчужувача, особисто забезпечувати необхідними ліками, доглядом і т.д., а тому твердження про невиконання відповідачем своїх обов'язків у вказаній частині не ґрунтуються на зазначених вище положеннях законодавства і умовах договору.

Суд вважає обґрунтованими твердження позивача про невиконання набувачем своїх обов'язків за договором в частині проведення індексації суми грошового утримання.

Сторони в судовому засіданні визнали, що індексація грошового утримання не проводилася, але на думку відповідача були відсутні підстави для її проведення.

Стаття 751 ЦК України встановлює, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

Договором також закріплено положення про індексацію суми грошового утримання в порядку встановленому чинним законодавством (п. 8 Договору).

За таких обставин, розмір грошового утримання, визначений договором, підлягає індексації за аналогією закону згідно з п. 8 ст. 8 ЦПК України в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Сторони визнали, що з 2010 року жодного разу не здійснювалася індексація суми грошового утримання. Внаслідок того, що індексація не проводилася, позивач фактично отримує грошове утримання в меншому розмірі, аніж повинен отримувати за договором. Наведене свідчить про неналежне виконання відповідачем обов'язків за договором.

Враховуючи невиконання набувачем свого обов'язку, передбаченого п. 8 договору довічного утримання, в силу п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання підлягає розірванню.

Керуючись ст. ст. 204, 744, 755 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, що укладений 10.11.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений Державним нотаріусом 5 КДНК Войстрік О.В., зареєстрований у реєстрі за №7-1673.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 487,20 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ