У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить: 1) Стягнути на свою користь з ОСОБА_2 суму основного боргу у розмірі 210000,00 грн., 3% річних у розмірі 18641,10 грн., інфляційні витрати у розмірі 161490,00 грн., що разом становить 390131,10 грн.; 2) Стягнути на свою користь з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Перевіривши зазначену позовну заяву й додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви без руху, оскільки вона подана без додержання вимог ст. 119 ЦПК України, з таких підстав.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Позовна заява має відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Судом встановлено, що позовна заява не містить ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Судом встановлено, що позивач, у порушення вищезазначених вимог, при подачі позовної заяви майнового характеру не надав документ, що підтверджує сплату судового збору у передбаченому законом розмірі відповідно до Закону.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Як зазначає Пленум ВС України у Постанові №2 від 12.06.2009р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину".

Всупереч вищевказаних вимог чинного законодавства України у позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди, не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, оскільки в порушення вимог ч. 2 ст. 119 ЦПК України відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в цій частині; не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, або наявність підстав для звільнення від доказування.

При недотриманні позивачем зазначених вимог настають наслідки, передбачені ст. 121 ЦПК (п. 4 постанови Пленуму ВС України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Судом встановлено, що всупереч вищевказаних вимог чинного законодавства України, позивачем не зазначено в чому конкретно полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно особисто позивачеві, які особисті немайнові права позивача порушені, на які нематеріальні блага вони посягають, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди у сумі 10000,00 грн., з чого при цьому виходив та якими доказами це підтверджується, не доведені обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати свої процесуальні обов'язки.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків один день з дня отримання копії цієї ухвали, у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Петріщева І.В.