Справа № 310/4395/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у якому зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.01.2010 року їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Відповідач та її дочка перебували в шлюбі і проживали в зазначеній квартирі де ОСОБА_2 зареєстрований до теперішнього часу, хоча з січня 2015 року в квартирі не проживає, його особисте майно в квартирі відсутнє. Просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримала і просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився без поважних причин, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.01.2010 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

Згідно повідомлення Управління Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області, Луначарської сільської ради відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Згідно ст. 328 ч.1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно вникає з моменту державної реєстрації.

За ст. 319 ч. 1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном, будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Непроживання відповідача в спірному житловому приміщенні підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач чинить перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні нею права власності належною їй на праві власності квартирою, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 15, 16, 319, 321, 328, 331, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 150 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя