Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1084/16-ц

28 липня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді: Мужика І.І.

секретаря : Госедло Л.І.

за участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В судовому засіданні позивач по справі ОСОБА_1 позов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити.

Відповідач по справі ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, однак від нього поступила заява в якій просить справу слухати в його відсутність, просить зменшити розмір аліментів.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з»ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню всіх обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі.

А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 30.08.2014 року уклали між собою шлюб у відділі ДРАЦС Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №184(ас.6).

Від шлюбу у сторін по справі народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого в свідоцтво про його народження записані сторони по справі(ас.7).

Рішенням Надвірнянського районного суду шлюб між сторонами розірвано в судовому порядку(ас.8).

Даний факт ствердила в судовому засіданні позивач по справі.

Як встановлено в судовому засіданні, що дитина сторін по справі-син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з позивачем по справі та перебуває на її утриманні та вихованні, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача по справі ОСОБА_1 складеного депутатом Назавизівської сільської ради Івано-Франківської області від 08.06.2016 року(ас.10).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Відповідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

При визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі судом враховано положення ч. 1 ст. 184 СК України і роз»яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до передбаченого Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років становить 1455 грн.

Як передбачено ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення міститься також в роз'ясненнях Верховного Суду України, даних в п. 23 Постанови Пленуму від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» згідно якого розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Разом з тим, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, щодо обов'язку батьків утримувати своїх дітей.

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання складеного депутатом Назавизівської сільської ради та довідки про склад сім"ї від 08.06. 2016 року Назавизівськохї сільської ради ради, вбачається, що позивач на даний час разом з неповнолітньою дитиною проживає в будинку своєї матері, власного житла не має, земельної ділянки не має, підсобного господарства не веде, перебуває у декретній відпустці, однак її доходів не вистачає, щоб забезпечити дитину всім необхідним, інших доходів не має. Відповідач коштів на утримання дитини не надає (а.с. 6-8).

Відповідач по справі, як встановлено в судовому засіданні є фізично здоровою людиною, не має інших утриманців, має постійне місце праці, оскільки офіційно працює на посаді інспектора Надвірняського РЕМ(довідка №1550 від 20.07.2016 року), має регулярний заробіток, з врахуванням того, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, та враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 років до 18 років, матеріальне становище сторін, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, а отже, на думку суду взмозі сплачувати аліменти в частці, тобто в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

З врахуванням обставин справи, матеріального стану та стану здоров"я платника аліментів, який має постійне місце праці, відсутність інших утриманців суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити повністю і стягувати з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності з вимогами ст. 59 ЦПК України позивач не довела суду те, що відповідач по ОСОБА_1 маючи постійне місце праці та стабільний заробіток, а також взмозі сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки з всіх видів заробітку щомісячно в її користь.

А тому, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 551 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

На підставі ст.ст.1 80, 181, 183 СК України, керуючись ст.ст. 213-215, 218, 367 ч. 2 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 -задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 15.06.2016 року і проводити до повноліття дитни.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мужик І.І.

Повний текст рішення виготовлено 01.08.2016 року