ухвала

іменем україни

05 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гримич М.К., Фаловської І.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Охтирська міська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 17 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом, обґрунтовуючи який вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Охтирка Сумської області померла її матір ОСОБА_6, після смерті якої залишилося спадкове майно - квартира АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги спадкування є рідні діти померлої: ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Позивач зазначає, що переїхати з м. Вінниці до м. Охтирка для того, щоб піклуватися про матір, яка перебувала в безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги.

Крім того, позивач вказує, що відповідач взагалі не піклувалася про матір, не цікавилася її життям та станом її здоров'я.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просила суд усунути ОСОБА_5 від права на спадкування за законом.

Рішенням Охтирського районного суду Сумської області від 07 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 17 серпня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Охтирська міська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування за законом ОСОБА_5, яка є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, залишено без задоволення із-за безпідставності заявлених вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів того, що спадкодавець ОСОБА_6 потребувала сторонньої допомоги та була у безпорадному стані, а відповідач ОСОБА_5 ухилялася від надання останній допомоги.

Апеляційний суд, врахувавши роз'яснення п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, не погодився з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності безпорадного стану спадкодавця, однак обґрунтовано зазначив про відсутність доказів ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що спадкодавець потребувала сторонньої допомоги, а відповідач ухилялась від надання такої допомоги ОСОБА_6 є безпідставними та спростовуються встановленими у справі обставинами.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_6 постійно мешкала по АДРЕСА_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 88 років.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є рідними сестрами та доньками померлої ОСОБА_6

Позивач постійно проживає в м. Вінниця, а відповідач в м. Охтирка Сумської області.

Встановлено також, що померлій ОСОБА_6 за життя належала квартира АДРЕСА_1, в якій крім неї був також зареєстрований за договором її онук ОСОБА_7, який фактично проживає в м. Києві.

Із висновку лікарсько-консультативної комісії від 04 вересня 2014 року № 167, виданого Охтирською центральною районною лікарнею, вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, має діагноз: ішемічна хвороба серця, дифузійний кардіосклероз, вторинна артеріальна гіпертензія ІІ ст. і за станом здоров'я потребує стороннього догляду.

Управлінням соціального захисту населення Охтирської міської ради призначено ОСОБА_6 помічника - онука ОСОБА_7 з правом одержувати пенсію, аліменти, заробітну плату, поштову кореспонденцію, представляти її в органах державної влади та місцевого самоврядування, в організаціях, діяльність яких пов'язана з обслуговуванням населення.

Відповідач ОСОБА_5 з 11 січня по 01 березня 2015 року за даними головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України перебувала на території Швейцарської Конфедерації, де відвідувала доньку.

Згідно із свідоцтвом про поховання від 10 квітня 2015 року № 191 поховання ОСОБА_6 здійснювала її донька ОСОБА_5

За життя ОСОБА_6 заповіт не складено.

Таким чином, позивач при вирішенні спору про усунення рідної сестри від права на спадкування за законом повинна довести не тільки факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи, а й факт ухилення спадкоємця від надання спадкодавцеві допомоги.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

У судому засіданні позивач підтвердила і не спростувала заперечення сестри щодо обставин проведення ремонту в приміщенні квартири матері для святкування її 60-річчя восени 2014 року, прояви турботи для надання медичної допомоги матері з боку відповідача та її сина 03 січня 2015 року, яким була викликана швидка допомога через погіршення стану бабусі, відвідування відповідачем матері на різдвяні свята перед від'їздом за кордон.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 17 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко М.К. Гримич І.М. Фаловська