Справа №265/3385/15-ц
Провадження №2/265/28/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди недійсною,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди, оформленої довідкою-рахунком по перереєстрації автомобіля MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2008 року випуску, державний номер № НОМЕР_1, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсною.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що він з 21 жовтня 2008 року перебував в шлюбних відносинах з ОСОБА_2 Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27.04.2015 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Також в провадженні Приморського районного суду м.Маріуполя знаходиться цивільна справа по розділу майна подружжя. Одним з предметів спору є автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2008 року випуску, державний номер № НОМЕР_1. Вказаний автомобіль згідно відповіді Центру ДАІ № 2 м. Маріуполя при УДАЇ ГУМВС України в Донецькій області № 9/5-1130 від 08.05.2015 року був зареєстрований за його дружиною ОСОБА_2

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 13.05.2015 року в забезпечення позову було накладено арешт на даний автомобіль. Однак в день накладання арешту ОСОБА_2 13.05.2015 року перереєструвала по довідці-рахунку автомобіль на свого батька ОСОБА_3

Посилаючись в позові на ст.203 ЦК України, ст.65 СК України вважає, що відповідачка діяла недобросовісно, діяла без його згоди як співвласника на продаж автомобіля, що необхідно для розпорядження майном при укладанні угод, які виходять за межи дрібного побутового, тому угода купівлі-продажу автомобіля, укладена між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оформлена довідкою-рахунком від 13 травня 2015 року, є недійсною.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав зміст позовних вимог та надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_2, будучи неодноразово повідомленою про день та час слухання справи, до суду не з'явилася, тому суд відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з'явився, його інтереси у судовому засіданні представляла представник ОСОБА_4, яка позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що спірний автомобіль було куплено за гроші ОСОБА_3, однак зареєстрований на його доньку ОСОБА_2, оскільки у нього були проблеми та він не хотів реєструвати на себе автомобіль. Даний факт підтверджується внесенням його як особи, яка може керувати даним автомобілем в технічний паспорт. ОСОБА_3 постійно використовував автомобіль на свою користь. При перереєстрації автомобіля з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 було перевірено наявність заборони на відчуження автомобіля, однак цих заборон не було встановлено, тому автомобіль було переоформлено на останнього. Крім того зазначала, що даний автомобіль не є спільним сумісним майном подружжя, оскільки придбаний за гроші відповідача, тому є його особистим майном, що є підставою для відмови у задоволені позову. Просила суд відмовити у задоволені позову.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 з 21 жовтня 2008 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27 травня 2015 шлюб розірвано, про що повідомив суд позивач, та дані обставини відповідачами не оспорювалися.

За час шлюбу подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2008 року випуску, державний номер № НОМЕР_1.

Вказаний автомобіль згідно відповіді Центру ДАІ № 2 м. Маріуполя при УДАЇ ГУМВС України в Донецькій області № 9/5-1130 від 08.05.2015 року був зареєстрований за ОСОБА_2.( а.с.7).

Факт придбання автомобіля під час шлюбу між позивачем та відповідачкою останніми в судовому засіданні не оспорювався.

В провадженні Приморського районного суду м.Маріуполя знаходиться цивільна справа про розділ майна подружжя, про що свідчить ухвала даного суду про відкриття провадження (а.с.6).

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 13.05.2015 року в забезпечення позову було накладено арешт на автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2008 року випуску, державний номер № НОМЕР_1 ( а.с.8).

ОСОБА_2 13.05.2015 року перереєструвала по довідці-рахунку автомобіль на свого батька ОСОБА_3, про що вказано в повідомленні начальника Центра ДАЇ м. Маріуполя від 20.05.2015 року (а.с.9, 92).

Відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5).

Статтями 60, 65 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

З урахуванням вимог ст. 60 СК України суд приходить до висновку, що автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2008 року випуску, державний номер № НОМЕР_1, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбано подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час шлюбу.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 продала відповідачу ОСОБА_3 спільне майно подружжя - автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2008 року випуску, державний номер № НОМЕР_1, без письмової нотаріально посвідченої згоди другого з подружжя - позивача ОСОБА_1, та дані обставини відповідачами ніякими доказами не оспорені в сенсі ст. 60 ЦПК України, що є підставою для визнання угоди купівлі-продажу автомобіля MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2008 року випуску, державний номер № НОМЕР_1, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оформленої довідкою-рахунком від 13 травня 2015 року, недійсною, внаслідок чого суд задовольняє позовні вимоги позивача у повному обсязі.

З урахуванням вищенаведених норм права та висновку суду суд не приймає до уваги посилання представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 на те, що спірний автомобіль не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Також суд не приймає до уваги посилання представника відповідача ОСОБА_3 на те, що даний автомобіль придбаний під час шлюбу позивача та відповідачки за його гроші та є його власністю, що підтверджується внесенням його в технічний паспорт на автомобіль як особи, яка може керувати автомобілем, незважаючи на те, що позивачем протягом розгляду справи не оспорювався даний факт, оскільки право керування автомобілем не підтверджує право власності на автомобіль та даний автомобіль було придбано під час шлюбу позивача та відповідачки та зареєстрований на ім'я відповідачки ОСОБА_2, про що не заперечували відповідачі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 гривень, по 121,80 гривень з кожного.

Керуючись ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди купівлі-продажу автомобіля MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2008 року випуску, державний номер № НОМЕР_1, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оформленої довідкою-рахунком від 13 травня 2015 року, недійсною, задовольнити.

Визнати угоду купівлі-продажу автомобіля MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2008 року випуску, державний номер № НОМЕР_1, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оформлену довідкою-рахунком від 13 травня 2015 року, недійсною.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 гривень, по 121,80 гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його оголошення або у разі неприсутності сторін під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Костромітіна