Ухвала

іменем україни

29 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції у Київській області, про встановлення факту належності до єврейської національності за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 11 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою в якій просила суд встановити факт її належності до єврейської національності та зобов'язати відділ державної реєстраційної актів цивільного стану реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції у Київській області внести зміни до її свідоцтва про народження, а саме: у розділі «мати» у графі «національність» запис «українка» замінити на запис «єврейка».

Ухвалою судді Таращанського районного суду Київської області від 11 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 березня 2016 року, ОСОБА_4 відмовлено у відкритті провадження у справі з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, так як заява не підлягає розгляду у судах у порядку цивільного судочинства.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу судді районного суду та ухвалу апеляційного суду скасувати, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, відмовляючи у відкритті провадження у справі з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, правильно виходив із того, що заява ОСОБА_4 не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових ухвал не впливають.

Отже, ухвали судів першої та апеляційної інстанції є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 11 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І.Журавель

С.П.Штелик