Ухвала

іменем україни

29 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права власності на житлове приміщення за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області

від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області

від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 4 грудня 1996 року на праві спільної часткової власності належить 1/2 частини будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1. Співвласником вказаного будинку є ОСОБА_5, який не виконує своїх обов'язків щодо участі у витратах на утримання та збереження спільного майна, сплаті податків та зборів, в той час як нею були здійснені добудови та поліпшення в будинку. Позивачка зазначала, що частка відповідача у майні є незначною, вказаний будинок з надвірними спорудами є неподільним, а спільне володіння і користування майном є неможливим, оскільки в будинку є одне житлове приміщення площею 17,1 кв. м. Вважала, припинення права власності ОСОБА_5 не завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки він має у власності нерухомість і своє житло. Також просила врахувати, що вона користувалась частиною майна відповідача більше ніж 20 років, що не зачіпало інтересів останнього.

З урахуванням викладеного, позивачка просила припинити право власності ОСОБА_5 на 1/2 частини будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області

від 16 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 25 лютого 2016 року, у задоволенні позову

ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що зі змісту ст. 365 ЦК України припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якої з передбачених пп. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України підстав та з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об'єкта, який є спільним майном.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Також суди вірно виходили з того, що позивачкою не доведено наявність передбачених зазначеною вище нормою закону піжстав для припинення права на частку в спільному майні, а також не надано доказів на підтвердження наявності у відповідача іншого житла, тобто не доведено, що таке припинення не завдасть відповідачу істотної шкоди.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І.Журавель

С.П.Штелик