Провадження № 2/582/577/16
Справа № 582/1175/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"22" листопада 2016 р.
Недригайлівський районний суд Сумської області в складі :
головуючого судді - Жмурченка В.Д.,
за участю секретаря - Коваль В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в смт. Недригайлів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей та сім'ї Ставищанської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду та просить суд винести рішення, яким позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Раковка, Усурійського району Приморського краю Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 батьківських прав відносно його малолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та стягнути на її користь сплачений судовий збір.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, але позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала повністю (а.с.66).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, але відповідно до ст. 74 ЦПК України є таким, що належно повідомлений про день, час та місце розгляду справи.
При конкуренції загальної та спеціальної процесуальної норми, суд застосовує норму спеціальну і керується положеннями ч.1 ст. 224 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи в разі однієї неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило.
Представник служби у справах дітей та сім'ї Ставищанської районної державної адміністрації Київської області, третьої особи по справі, в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі по наявним в справі матеріалам (а.с.64).
Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що з 23 липня 2011 року по 21 серпня 2013 року позивачка ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2, що підтверджується копією рішення Ставищенського районного суду Київської області (а.с.4).
Під час перебування у шлюбі у них народилася донька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 в графі батьки зазначені: батько - ОСОБА_2 (відповідач по справі), мати - ОСОБА_5 (позивачка по справі) (а.с.6).
25 червня 2012 року рішенням Ставищенського районного суду Київської області стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття (а.с.5).
Згідно інформації виконкому Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.47).
Як вбачається з висновку служби у справах дітей та сім'ї Ставищенського районної державної адміністрації Київської області з весни 2012 року ОСОБА_2 з сім'єю не проживає, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її здоров'ям. Родинний зв'язок батька з дитиною повністю втрачений. Враховуючи викладене, служба у справах дітей та сім'ї Ставищенського районної державної адміністрації Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14).
В матеріалах цивільної справ мається рішення Ставищенського районної державної адміністрації Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.13).
Ч. 3 ст. 51 Конституції України визначає, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.
В частинах 1, 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім'я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
На підставі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно пливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (з наступними змінами та доповненнями) суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
Враховуючи обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 не виконує своїх обов'язків по вихованню доньки, а саме: матеріально її не забезпечує, не спілкується з нею, що порушує її нормальне самоусвідомлення, не цікавиться її життям, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини.
За вказаних підстав, суд вважає, що ОСОБА_2, як особу, яка ухиляється від обов'язків по вихованню і матеріальному утриманню дитини, необхідно позбавити батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3.
Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню заявлені позивачкою позовні вимоги про стягнення з відповідача на її користь суми сплаченого судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав (а.с.1).
На підставі викладеного та керуючись 10, 11, 60, 88, 212- 215, 218, 224-226, 228 ЦПК України, суд -
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Раковка, Усурійського району Приморського краю Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 батьківських прав відносно його малолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Раковка, Усурійського району Приморського краю Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка повинна бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя: В. Д. Жмурченко