АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/2987/16 Головуючий у 1-й інстанції Камбулов Д.Г.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9912/2016 Доповідач Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.

Суддів - Кирилюк Г.М., Мараєвої Н.Є.,

при секретарі - Ігнатьєву Є.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Сапсай Анни Сергіївни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача Сапсай А.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам. Зазначає, що строк позовної давності не сплинув оскільки, 30.09.2016 року рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків з відповідача стягнуто борг. Проте, банку відмовлено у видачі заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення суду від 30.09.2016 року. Рішення суду вважає, незаконним, оскільки позов було подано в межах строку позовної давності.

В судовому засіданні апелянт скаргу підтримала.

Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи належно повідомлений.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» суд першої інстанції виходив із того, що позичальник не виконала свої зобов'язання за кредитним договором, допустив заборгованість по кредиту, проте банк звернувся з позовом з пропуском строку позовної давності.

Висновок суду відповідає обставинам справи та грунтується на вимогах закону.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи слідує та вірно встановлено судом першої інстанції, 05.11.2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитним договір №СL3628, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 10 000,00 грн. зі сплатою процентів 36% річних, на строк користування 20.10.2012 року.

Факт отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 10 000,00 грн., підтверджується меморіальним ордером № 0050005UAH011230 від 05.11.2007 року ( а.с.15).

16.02.2010 року між банком та відповідачем була укладена угода про припинення зобов'язань за договором № СL 3628 від 05.11.2007 року (а.с.10).

Згідно з п. 2.2. Угоди протягом періоду, вказаного у п. 2.1 цієї Угоди, за користування кредитними коштами (без порушення строку/термінів сплати всієї суми та/або частини кредиту та/або у разі порушення таких строку/термінів погашення кредиту) позичальник зобов'язаний сплачувати кредитору проценти у розмірі 0,0001% річних.

Відповідно до п. 3. Угоди у випадку прострочення позичальником сплати хоча б одного платежу та/або неналежного виконання ним своїх зобов'язань згідно п.2.1 цієї Угоди, з першого дня такого прострочення та/або неналежного виконання автоматично втрачають свою чинність пункти 2, 2.1., 2.2., 2.З., 2.4. цієї Угоди, а інші умови цієї угоди та основного договору зберігають свою чинність протягом строку дії основного договору, а позичальник зобов'язується виконувати свої зобов'язання за основним договором в повному обсязі і надалі.

Оскільки відповідач не виконував належним чином умови угоди, тому з 20.04.2010 року відсоткова ставка за користування кредитом була змінена на 36,00% річних.

Відповідно до умов угоди позичальник повинен щомісячно в дату сплати щомісячних платежів сплачувати заборгованість по кредиту, вказаної у п. 2.1. угоди.

В порушення умов договору, заборгованість по кредиту та відсотки за користування кредитом не сплачувалась, умови договору виконані не були, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 08.02.2016 становила 63 191,90 грн., з яких сума простроченої заборгованості за кредитом - 9 143,89 грн., заборгованість по відсоткам - 13 135,77 грн., підвищені відсотки розмірі 40 912,24 грн.

Кредитор у визначеному порядку, повідомляв боржника, про заборгованість за кредитним договором, однак сума заборгованості боржником погашена не була.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не виконував своїх зобов'язань за договором кредиту, що призвело до порушення прав позивача.

Колегія суддів вважає вірним такий висновок суду, оскільки він узгоджується з наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 КЦ України).

Цивільний кодекс України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, з відповідач звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності, оскільки банком звернувся із позовом поза межами трирічного строку.

Позивач вважає, що строк позовної давності відповідно до ч.2 ст. 264 ЦПК України не сплинув, оскільки був перерваний поданням позивачем до Третейського суду позовної заяви до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.09.2014 року позов банку про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором задоволено.

Статтею 17 ЦПК України визначено, що сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 389-5 ЦПК України, рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі. Скасування судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про третейські суди» третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Згідно ст.5 цього Закону юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові №6-856цс15 від 02.09.2015, відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Враховуючи, вище викладене, судом першої інстанції вірно встановлено, що звернення за захистом свого права до некомпетентного суду не свідчить про переривання строку позовної давності.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» СапсайАнни Сергіївни відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді