Провадження №: 2/752/1510/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секратаря судового засідання Лебедєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО", треті особи - ОСОБА_3, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович про визнання недійсним договору застави ,

встановив:

12.08.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ "АВТО ПРОСТО", треті особи - ОСОБА_3, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В., про визнання недійсним договору застави від 13.02.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Юрієм Вікторовичем, укладеного ОСОБА_3 з ТОВ "АВТО ПРОСТО".

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 16.11.2011 року його дружина, ОСОБА_3, уклала з ТОВ "АВТО ПРОСТО" угоду № 376692 про надання Учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля. 13.02.2015 року., відповідно до умов угоди № 376692, його ж дружині, ОСОБА_3, було передано у власність автомобіль марки Chevrolet Tracker, кузов № НОМЕР_1, 2014 року випуску, колір - білий. 13.02.2015 року ОСОБА_5 - представником за довіреністю, від імені його дружини ОСОБА_3, було укладено договір застави на зазначений вище автомобіль НОМЕР_2, зареєстрований 13.02.2015 р. Центром ДАІ 8050, як належний на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4, виданого 13.02.2015 року. Вважає, що при укладенні договору застави було грубо порушено його права, як співвласника майна, оскільки він згоди на передачу належного йому та його дружині на праві спільної сумісної власності не надавав, і нікого на такі дії не уповноважував.

Просив визнати недійсним договір застави від 13.02.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В., укладений ОСОБА_3 з Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» ; виключити з державного реєстру обтяжень рухомого майна предмет застави - автомобіль марки Chevrolet Tracker, кузов № НОМЕР_1, 2014 року випуску, колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_3, зареєстрований 13.02.2015 року Центром ДАІ 8050, який належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4, виданого 13.02.2015 року Центром ДАІ 8050 ; всі витрати по справі стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО».

Будучи присутнім у судових засіданням позивач, заявлені ним позовн6і вимоги з підстав, викладених у позовній заяві підтримував.

У судове засідання 14.06.2016 року позивач не з»явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Повідомив суд, що заявлений позов підтримує, просив задовольнити у повному обсязі з зазначених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача, ТОВ "АВТО ПРОСТО", ОСОБА_6, який діє від імені та в інтересах ТОВ "АВТО ПРОСТО", будучи присутнім у судовому засіданні, позов не визнавав, просив відмовити в його задоволенні з тих підстав, що за даними матеріалів справи третя особа, ОСОБА_3, в особі свого представника ОСОБА_5, який діяв від її імені та в її ж інтересах, укладаючи договір застави, для забезпечення виконання зобов"язань за угодою № 376692 про надання Учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля, зробив заяву про те, що передане ОСОБА_3 в заставу майно є її особистою власністю, на момент його придбання у шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах ОСОБА_3 не перебувала, автомобіль не є спільною сумісною власністю. Отже, на момент укладення договору застави заставодержателю, ТОВ "АВТО ПРОСТО" не було відомо про те, що третя особа, ОСОБА_3 перебувала у шлюбі, а передане нею в заставу майно є спільною сумісною власністю подружжя. На підтвердження заяви ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_5 він, її ж представник, надав угоду № 376692 про надання Учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля марки Chevrolet Tracker, кузов № НОМЕР_1, 2014 року випуску, колір - білий. Стверджував, що визнання недійсним договору застави є виключним способом уникнення третьої особи, ОСОБА_3 від обов"язку виконати зобов"язання за угодою № 376692 про надання Учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля.

У судове засідання 14.06.2015 року представник відповідача не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В., будучі належним чином повідомленими, у судове засідання не з»явилися, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталися.

З огляду на викладене, врахувавши клопотання позивача, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін та третіх осіб, ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи.

Заслухавши учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 зареєстьровано шлюб 29.03.2008 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2008 року березня місяця 29 числа зроблено відповідний актовий запис №70. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_5. виданим 29.03.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління у м. Ірпінь (а.с. 4).

У судовому засіданні також встановлено, що шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 29.03.2008 року є дійсним, не розірваний в установленому законом порядку та не визнаний недійсним.

16.11.2011 року між ТОВ "АВТО ПРОСТО" та ОСОБА_3 було укладено угоду № 376692 про надання Учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля, за умовами якої: ТОВ "АВТО ПРОСТО" зобов"язався передати Учаснику системи Авто Так, ОСОБА_3, у власність автомобіль, тобто, рухоме майно, а Учасник системи Авто Так, ОСОБА_3 зобов"язується отримати автомобіль за умови виконання зобов"язань, встановлених угодою; сплатити плату за послуги, пов"язані зі вступом до Системи Авто Так при укладанні угоди; сплатити плату за послуги, пов"язані з видачею Автомобіля за Системою Авто Так при наданні такого права; щомісячно сплачувати повні внески; сплачувати внески зі страхування автомобіля після отримання автомобіля, підписати відповідний двосторонній акт, що свідчить про виконання зобов"язань за угодою; за вимогою ТОВ "АВТО ПРОСТО" надавати копії квитанцій про оплату внесків за угодою (а.с. 6-10).

13.02.2015 року ОСОБА_5 - представником за довіреністю, від імені дружини позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ТОВ «Авто Просто» було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В.,, зареєстрований в реєстрі за №1098 (а.с. 5,72).

Відповідно до умов укладеного 13.02.2015 року між ТОВ "АВТО ПРОСТО" та ОСОБА_3 договору застави, ОСОБА_3 передала в заставу ТОВ "АВТО ПРОСТО" рухоме майно - автомобіль марки Chevrolet Tracker, кузов № НОМЕР_1, 2014 року випуску, колір - білий, який належить заставодавцю на праві власності. Заставою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов"язань заставодавця за угодою № 376692 про надання Учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля від 16.11.2011 року.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказав суду, що предметом застави за договором застави № від 13.02.2015 є рухоме майно, що належить йому та заставодавцю на праві спільної сумісної власності, остання передала в заставу ТОВ "АВТО ПРОСТО" автомобіль марки Chevrolet Tracker, кузов № НОМЕР_1, 2014 року випуску, колір - білий без його на те згоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивач також стверджував, що на виконання умов угоди № 376692 про надання Учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля, укладеної 16.11.2011 року між ТОВ "АВТО ПРОСТО" та ОСОБА_3, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В., 13.02.2015 року у власність його дружини ОСОБА_3 відповідачем було передано відповідачем автомобіль марки Chevrolet Tracker, кузов № НОМЕР_1, 2014 року випуску.

Зазначені позивачем обставини не заперечував представник відповідача, будучи присутнім у судовому засіданні.

Право власності ОСОБА_3 на автомобіль марки Chevrolet Tracker, кузов № НОМЕР_1, 2014 року випуску, колір - білий, на підставі угоди № 376692 про надання Учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля від 16.11.2011 року, як особисту власність зареєстровано 13.02.2015 р. Центром ДАІ 8050, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_4, виданим 13.02.2015 р. Центром ДАІ 8050 (а.с.68).

Правилами ст. 60 СК України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Наразі, судом встановлено, що автомобіль марки Chevrolet Tracker, кузов № НОМЕР_1, 2014 року випуску, колір - білий, третя особа ОСОБА_3 придбала у власність під час перебування в офіційно зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_2, сплативши при цьому частину грошових коштів на виконання грошового зобов"язання за угодою № 376692 про надання Учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля від 16.11.2011 року, а відтак зазначений автомобіль є об"єктом права спільної сумісної власності.

Відповідно до статтей 63, 65 СК України, чинного на час укладення третьою особою, ОСОБА_3 оспорюваного договору застави: дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відповідно до статтей 369, 578 ЦК України: співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників; майно, що є у спільній сумісній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Крім того, за правилами ст. 6 Закону України "Про заставу" майно, що перебуває у спільній власності, може бути передано в заставу тільки за згодою всіх співвласників, а правилами ст. 14 цього ж Закону визначено, що недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України.

За даними матеріалів щодо посвідчення договору застави, укладеного 13.02.2015 року між ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_3 та ТОВ «Авто Просто» і зареєстрованим у реєстрі №1098, котрі отримані судом у порядку, передбаченому ст. 137 ЦПК України, заява позивача ОСОБА_2 щодо його згоди на укладення зазначеного договору застави відсутня.

Натомість у зазначених матеріалах є заява представника заставодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_10, що зазначене в договорі майно, яке належить його довірителю, не є спільною сумісною власністю (а.с.67).

Отже, за встановлених судом обставин, а саме, що предмет застави за оспорюваним позивачем договором застави є його з заставодавцем спільною сумісною власністю, переданий в заставу без його на те згоди, суд приходить до висновку, що при укладенні 13.02.2015 року договору застави третьою особою, ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_10 та ТОВ "АВТО ПРОСТО" було допущено порушення вимог ст. 6 Закону України "Про заставу", чим порушено законні права та інтереси позивача.

Відповідно до правил ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п"ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу, а частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Наразі, зазначені позивачем обставини, як підстави для позову в частині визнання недійсним оспорюваного договору застави знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню.

Заперечення представника відповідача проти позову з тих підстав, що третя особа, ОСОБА_3 не повідомила заставодержателя та нотаріуса, що нерухоме майно, яке передавалося нею в заставу, є її спільною сумісною власністю з позивачем, ОСОБА_2, не заслуговують на увагу суду, оскільки не звільняють сторони за договором від обов"язку дотримання вимог ст. 6 Закону України "Про заставу".

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_2 про виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису за № 46348253 від 13.02.2015 року про державну реєстрацію заборони відчуження рухомого майна за договором застави від 13.02.2015 року в порядку застосування недійсності зазначеного договору застави, то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов"язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов"язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Як видно зі змісту розділу 3 зазначеного договору застави, сторони договору визначилися, що договір підлягає нотаріальному посвідченню і діє з моменту такого посвідчення до повного виконання Заставодавцем всіх зобов"язань, передбачених цим договором, угодою, додатками №№ 1, 2, 3 до Угоди. Цей договір укладається з реєстрацією обтяження рухомого майна заставою в Державному реєстрі застав, витрати по реєстрації в цьому реєстрі несе заставодавець. Як видно зі змісту розділу 2 зазначеного договору застави, заставодавець до закінчення строку дії цього договору, угоди, додатків №№ 1, 2, 3 до Угоди не знімати автомобіль з обліку в органах Державтоінспекції, не відчужувати його, не передавати автомобіль в наступну заставу, не передавати його в оренду (тимчасове користування, в тому числі по довіреності) іншим особам без письмової згоди Заставодержателя.

Цей же договір містить відмітку про те, що 13 лютого 2015 року, Каплуном Ю.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, на підставі ст. 73 Закону України "Про нотаріат" та у зв"язку з посвідченням цього договору застави накладається заборона відчуження зазначеного в цьому договорі застави майна, а саме автомобіля марки Chevrolet Tracker, кузов № НОМЕР_1, 2014 року випуску, колір - білий, що належить на праві власності ОСОБА_3, до припинення договору застави, на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4, виданого 13.02.2015 р. Центром ДАІ 8050.

З огляду на викладене, включення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису за № 46348253 від 13.02.2015 року про державну реєстрацію заборони відчуження рухомого майна за договором застави автомобіля від 13.02.2015 року не є передачею у власність або ж користування предмету застави, а тільки обов"язковою умовою самого договору, а тому при визнанні недійсним зазначеного договору застави зазначена заборона не може бути виключена з реєстру, як скасування наслідку недійсності правочину, а підлягає припиненню з підстав визнання недійсним договору на виконання умов якого було зареєстровано зазначену заборону.

З огляду на висновки суду щодо визнання обгрунтованим позову ОСОБА_2 у частині визнання недійсним договору застави, який було визнано з підстав порушення вимог ст. 6 Закону України "Про заставу", що мало місце за тих обставин, що представник сторони оспорюваного договору заставодавця ОСОБА_3 не отримав від останньої згоду другого співвласника предмету застави на укладення договору застави, а тому суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за правилами ст. 88 ЦПК України не підлягають відшкодуванню відповідачем ТОВ «Авто Просто».

Відповідно, понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду з позовом, який був предметом судового розгляду, не підлягають відшкодуванню відповідачем у порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 63, 65 СК України, ст.ст. 15, 202, 203, 207, 215, 216, 368, 369, 519, 578 ЦК України, ст. ст. 6,14 Закону України "Про заставу", ст.ст. 4, 10, 11, 57, 60, 64, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО", треті особи - ОСОБА_3, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору застави, задовольнити частково.

Визнати недійсним договір застави від 13 лютого 2015 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Юрієм Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за № 1668.

У задовленні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Плахотнюк К.Г.