УхвалА

іменем україни

13 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою її представником - ОСОБА_5, на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 16 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 11 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаною скаргою, посилаючись на те, що згідно з рішенням Черкаського районного суду від 13 лютого 2013 року у справі за її позовом до ОСОБА_6, товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Глобус» (далі - ТДВ СК «Глобус») видано виконавчий лист від 11 червня 2013 року про стягнення з ОСОБА_6 на її користь 2 205 грн 47 коп. завданої майнової шкоди та 2 тис. грн моральної шкоди, а 17 червня 2013 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження.

Заявник зазначала про те, що 20 січня 2016 року на підставі ст. ст. 11, 13 Закону України «Про державну виконавчу службу», ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» вона зверталася до начальника відділу державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції зі скаргою про порушення вимог чинного законодавства під час виконання вищевказаного виконавчого провадження. 6 лютого 2016 року на її адресу надійшов лист відділу державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції про те, що у вищевказаному виконавчому проваджені державним виконавцем винесено постанову від 28 грудня 2015 року про його закінчення у зв'язку з виконанням та повним погашенням боргу.

Вважала, що діями (бездіяльністю) державного виконавця відділу державної виконавчої служби під час зазначеного вище виконавчого провадження порушено її майнові права, оскільки фактично виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчими документами не відбулося, не нараховані інфляційні втрати.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила визнати дії державних виконавців державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції неправомірними, скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби від 28 грудня 2015 року.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 16 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11 травня 2016 року, скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким її скаргу задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що відповідно до вимог п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним фактичним виконанням вищевказаного рішення суду згідно з виконавчим документом, що також підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме платіжними дорученнями за період з 24 вересня 2013 року по 23 грудня 2015 року.

Доводи касаційної скарги щодо інфляційних витрат безпідставні, оскільки такі втрати рішенням суду не стягувалися, а державний виконавець виконує рішення суду лише у відповідності до його резолютивної частини та виданого виконавчого листа.

Отже, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішення не впливають.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану її представником - ОСОБА_5, відхилити.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 16 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

В.А.Черненко

С.П.Штелик