АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/5011/15-ц 22-ц/774/633/К/16
Справа № 215/5011/15-ц Головуючий у 1-ій інстанції
№ провадження 22/ц/774/633/К/16 Лиходєдов А.В.
Категорія - 27 (ІV) Суддя-доповідач - Барильська А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

секретар: Чубіна А.В.

за участю: представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі - ПАТ «Дельта Банк») звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 06 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (надалі - ВАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 0321/0508/45-025, відповідно до умов якого позивач надав їй кредит в розмірі 22032 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,50 % річних, на строк з 06.05.2008 року до 06.05.2023 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 0321/0508/45-025-Р-2 від 06 травня 2008 року, згідно якого поручитель на взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням ОСОБА_5, у тому ж обсязі, що і боржник за кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань по кредитному договору, ОСОБА_5 має заборгованість, яка станом на 28.07.2015 року складає 426 187,83 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 383 534,17 грн.; заборгованість за відсотками - 42 653,66 грн. Зазначену заборгованість ПАТ «Дельта Банк» просили стягнути з відповідача ОСОБА_4, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 426 187,83 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 6392,82 грн.

Ухвалою суду Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 січня 2016 року заяву представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2015 року - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, ставлять питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

Зокрема, апелянт посилаються на те, що у п.1 договору поруки від 06.05.2008 року визначено, що поручитель зобов'язується відповідати перед банком за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику, за кредитним договором від 06.05.2008 року у сумі 22 032 дол. США, з процентною ставкою 12,50 % річних за їх використання.

Також, судом першої інстанції не враховано, що 24 липня 2009 року між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору, згідно якого було збільшено процентну ставку до 14,59 % за період користування кредитом з 10.07.2011 року до 06.05.2023 року. В свою чергу між відповідачем ОСОБА_4 та ПАТ «Сведбанк» не було узгоджено внесення змін до кредитного договору, що мають наслідком збільшення обсягу фінансових зобов'язань.

Крім того, представник відповідача вказує, що внаслідок укладення між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору без узгодження з відповідачем умов таких змін, договір поруки від 06.05.2008 року є припиненим, в силу ч.1 ст.559 ЦК України.

Неявка представника позивача ПАТ «Дельта Банк», належним чином завчасно повідомленого про час та місце судового розгляду справи, являється його волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторони, належним чином повідомленої, в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_6 кредитного договору № 0321/0508/45-025 від 06 травня 2008 року, остання отримала кредит у розмірі 22032 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з розрахунку 12,50 % річних за весь строк фактичного користування кредитом, з терміном повернення кредиту до 06 травня 2023 року. (а.с.6-14)

Виконання позичальником ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного договору поруки № 0321/0508/45-025-Р-2 від 06.05.2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» (Кредитор), правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_4 (Поручитель) та ОСОБА_5 (Позивачальник), згідно з яким Поручитель поручається перед кредитором за виконання Позивачальником зобов'язань за кредитним договором № 0321/0508/45-025 від 06.05.2008 року. Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Позивачальником зобов'язань за договором. Поручитель і Позивачальник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність, а Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Позивачальник. (а.с.20-21)

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги (а.с.30-37), відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі за кредитним договором № 0321/0508/45-025 від 06 травня 2008 року (а.с.38), внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» - кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до вказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору.

Позичальник ОСОБА_5 зобов'язань за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість за кредитом. Станом на станом на 28.07.2015 року у ОСОБА_5 наявна заборгованість у сумі 426187,83 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 383534,17 грн.; сума заборгованості за відсотками - 42653,66 грн. (а.с.22)

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «Дельта Банк» посилались на те, що у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору від 06 травня 2008 року, у ОСОБА_5 утворилась заборгованість у сумі 426187,83 грн., яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_8 на користь позивача ПАТ «Дельта Банк», як з поручителя перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, відповідно до договору поруки від 06 травня 2008 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з ОСОБА_8, як з поручителя, заборгованості за кредитним договором у розмірі 426187,83 грн., яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням боржником ОСОБА_5 своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (частина друга статті 555 цього Кодексу).

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком, і тягне за собою припинення поруки.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року (справа №6-172цс12) та від 25 вересня 2013 року (справа №6-97цс13) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Крім того, з огляду на положення статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що під час вирішення справи про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів суд повинен перевірити наявність правових підстав для такого стягнення з урахуванням вимог цієї норми.

При цьому звернення особи до суду з позовом про визнання поруки припиненою на підставі статті 559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у Постанові від 03 лютого 2016 року (справа №6-1599цс15) і відповідно до положень ст.214, 360-7 ЦПК Україну він також має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов кредитного договору від 06 травня 2008 року, ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», надав ОСОБА_5 грошові кошти у кредит, а позичальник ОСОБА_5 зобов'язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни передбачені кредитним договором.

Згідно з п.1.3 вищевказаного кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,50 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

У пункті 1 договору поруки № 0321/0508/45-025-Р-2 від 06.05.2008 року укладеного між ВАТ «Сведбанк» (Кредитор), відповідачем ОСОБА_4 (Поручитель) та ОСОБА_5 (Позивачальник), визначено, що Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих Кредитором Позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 0321/0508/45-025 від 06 травня 2008 року, у сумі 22032 дол. США, строком до 06 травня 2023 року, з процентною ставкою 12,50% річних за їх використання.

Відповідно до п.2 вказаного договору поруки, Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед банком за виконання Позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами.

Згідно з п.3 зазначеного договору поруки, відповідальність Поручителя за цим договором обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основним зобов'язанням, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими основним зобов'язанням.

Положеннями п.11 вказаного договору сторони не мають права в односторонньому порядку відмовитись від прийнятих на себе зобов'язань за цим договором або змінити його умови. Сторони домовились, що будь-які зміни до Основного зобов'язання, крім змін, наслідком яких є збільшення обсягу відповідальності Поручителя за цим договором, погоджується між Позичальником та Банком самостійно без повідомлення Поручителя про такі зміни.

Відповідно до п.1 договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору № 0321/0508/45-025 від 06 травня 2008 року, укладеного 24 липня 2009 року між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та позичальником ОСОБА_5, сторони дійшли згоди викласти п.1.3 кредитного договору у наступній редакції: «позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі: 12,5 % річних за період від дати укладення цього договору по 24.07.2009 року включно; 7 % річних за період користування кредитом з 25.07.2009 року по 09.07.2010 року; 10 % річних за період користування кредитом з 10.07.2010 року по 09.07.2011 року; 14,59 % річних за період користування кредитом з 10.07.2011 року по 06.05.2023 року. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладенні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладення додаткового правочину до цього договору, у випадку і у порядку, встановленому у п. 8.4 цього договору». (а.с.15)

Згідно з п.2 договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору № 0321/0508/45-025 від 06 травня 2008 року, абзац 1 пункту 3.1.1 кредитного договору викладено в наступній редакції починаючи з 10.08.2011 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.2 цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 290,02 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору.

Натомість, початкова редакція п.3.1.1 кредитного договору № 0321/0508/45-025 від 06 травня 2008 року передбачала наступне: починаючи з 10.06.2008 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.2 цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 271,55 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору.

Аналіз зазначених пунктів договору дає підстави для висновку, що збільшення відсоткової ставки до 14,59 % за період користування кредитом з 10.07.2011 року по 06.05.2023 року призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя ОСОБА_4 за договором поруки № 0321/0508/45-025-Р-2 від 06.05.2008 року.

Разом з тим, відомостей про те, що поручителем ОСОБА_4 була надана згода на внесення вказаних змін і доповнень до кредитного договору № 0321/0508/45-025 від 06 травня 2008 року, матеріали справи не містять, тобто питання щодо збільшення відсоткової ставки до 14,59 % за період користування кредитом з 10.07.2011 року по 06.05.2023 року з поручителем відповідачем не узгоджувалось, у зв'язку з цим, доводи апеляційної скарги представника відповідача в цій частині знаходять своє підтвердження та заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом помилково не враховано вищевказаних норм матеріального права та безпідставно стягнуто заборгованість позичальника ОСОБА_5 за кредитним договором від 06 травня 2008 року у розмірі 426187,83 грн. з відповідача ОСОБА_4, оскільки суд залишив поза увагою той факт, що збільшення розміру відсоткової ставки до 14,59 % за період користування кредитом з 10.07.2011 року по 06.05.2023 року відповідно до договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору № 0321/0508/45-025 від 06 травня 2008 року, укладеним 24 липня 2009 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5, призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя ОСОБА_4 за основним зобов'язанням, оскільки воно не було погоджено з відповідачем, як з поручителем, згідно п.11 договору поруки, та тягне за собою припинення договору поруки від 06.05.2008 року, в силу ч.1 ст.559 ЦК України, тому колегія суддів погоджується з відповідними доводами апеляційної скарги представника відповідача. Зважаючи на те, що укладена 24 липня 2009 року між ОСОБА_5 і ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» угода, якою збільшена процентна ставка за користування кредитом, призвела до збільшення розміру відповідальності поручителя, який своєї згоди на зміну зобов'язання не давав, що відповідно до вимог ч.1 ст. 559 ЦК України є підставою для визнання договору поруки припиненим, колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити, у зв'язку з припинення зобов'язань за договором поруки, на підставі ч.1 ст.559 ЦК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Таким чином, з позивача ПАТ «Дельта Банк» на користь відповідача ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції розмірі 7032,10 грн.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути задоволена, а рішення суду підлягає скасуванню, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

Керуючись ст.ст. 303, 307, пп. 1, 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 7032,10 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є.Ляховська

Л.В. Михайлів