Провадження № 22-ц/783/5010/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю позивача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника третьої особи ОСОБА_4-ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 09 червня 2016 року по справі за позовом Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла "Айсберг" до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 09 червня 2016 року позов Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла "Айсберг" задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла "Айсберг" заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, яка з 01 червня 2004 року по 01 листопада 2015 року становить 9497,41 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_7. Вважає оскаржуване рішення незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що позивачем не надавалися послуги з ремонту будинку. Окрім цього, стверджує, що заборгованості, яка є предметом спору нею ніколи не визнавалася. Окрім цього, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження боргу. В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить рішення Галицького районного суду міста Львова від 09 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла "Айсберг" в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, згідно наявної в матеріалах справи копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВН №169885, виданого 09 грудня 2004 року ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" (а.с.217).

Утримання та експлуатація будинку №5 по вул.Костюшка в м. Львові здійснюється ЛМКП "Айсберг".

Позивач ЛМКП "Айсберг" згідно ст.68 ЖК України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.14,17,35 Постанови Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року, якою затверджено Правила користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, постанови Кабінету Міністрів України № 529 від 20 травня 2009 року "Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», утримує будинки та прибудинкову територію, надає житлово-комунальні послуги власнику квартири, а власник (наймач) квартири отримує ці послуги та зобовязується своєчасно вносити щомісячну плату за надані їм комунальні послуги у встановлений законодавством термін.

Нарахування і надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території проводиться у відповідності до рішень Львівської міської ради № 1431 від 26 грудня 2008 року, №1651 від 26 листопада 2010 року, № 561 від 31 травня 2011 року "Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкової території для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку".

В своїх поясненнях в суді першої інстанції позивач наводить детальний розрахунок тарифів за послуги, які складають утримання будинку та прибудинкової території, а саме: прибирання сходової клітки, прибирання прибудинкової території, обслуговування димовентиляційних каналів, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водовідведення і зливної каналізації, освітлення місць загального користування і підвальних приміщень, вивезення побутових відходів (крім рідких), дератизація, обслуговування поточного ремонту з відповідними договорами.

Також встановлено, що суддею Галицького районного суду м. Львова 22 квітня 2013 року винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ЛМКП "Айсберг" 6550,23 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги та 114,70 грн. судового збору.

Згаданий судовий наказ 16 вересня 2013 року за заявою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасований.

Згідно наявних розрахунків та пояснень в матеріалах справи, у зв"язку з неналежно-частковою оплатою відповідачами за надані послуги позивачем, такі допустили заборгованість, яка в період з 01 червня 2004 року по 01 листопада 2015 року склала 9497,41 грн.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 зареєстровані та проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, який знаходиться на обслуговуванні ЛМКП "Айсберг", з 01 червня 2004 року, користуються всіма наданими їм житлово-комунальними послугами, а відтак зобов'язані своєчасно вносити квартплату та плату за комунальні послуги. Судом враховано ту обставину, що в згаданий період відповідачами частково здійснювалася оплата за надані житлово-комунальні послуги, в зв"язку з чим прийшов до висновку про переривання строку позовної давності та відхилив заяву ОСОБА_7 про застосування строку позовної давності.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк.

Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний , зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" (далі - постанова № 529).

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 -21 Закону №1875-IV від 24 червня 2004 року, Постанови № 529 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов"язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року.

Разом з тим виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) можна прийти до висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Проте, сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 560 "Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" затверджено типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до положень ст.162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з п.2 ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій зобов'язані сплачувати; як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир.

Позивач свої зобовязання виконав, надавши відповідачу послуги утримання будинку і прибудинкової територій, відповідач своїх зобовязань не виконав, що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача (а.с.201-202).

Матеріали справи не містять жодних доказів в підтвердження того, що відповідачем не надавалися чи надавалися не в повному обсязі послуги, за які відповідачами проводилась оплата не в повному розмірі.

Окрім цього, слід звернути увагу, оскільки згадана квартира є спільною сумісною власністю відповідачів, без визначених часток, заборгованість яку останні допустили підлягає стягненню в солідарному порядку, і лише в разі виділених часток, кожен з відповідачів би відповідав за наявну заборгованість пропорційно до своєї частки в квартирі.

Щодо клопотання відповідача ОСОБА_7 про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що таке не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

В матеріалах справи наявні докази оплати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заборгованості в лютому 2008 року на суму 300,00 грн., в грудні 2010 року на суму 251,13 грн., в лютому 2011 року на суму 99,25 грн., в травні 2012 року на суму 970,88 грн. (а.с.201-202).

Крім цього, 22 квітня 2013 року Галицьким районним судом м. Львова було винесено судовий наказ у справі №461/4658/13-ц про стягнення з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ЛМКП «Айсберг» 6550,23 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги та 114,70 грн., який був скасований ухвалою від 16 вересня 2013 року у справі №461/10855/13-ц (а.с.233-234, 2).

Дана позовна заява подана до суду 03 грудня 2014 року.

Таким чином позивачем не пропущено строк позовної давності на звернення до суду із даним позовом.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судом першої інстанції судові витрати стягнуто в солідарному порядку, проте такий порядок стягнення чинним законодавством не передбачений, в зв"язку з чим судовий збір в розмірі 243,60 грн. слід стягувати з відповідачів на користь позивача в рівних частках з кожного, тобто по 81,20 грн.

За таких обставин, судова колегія вважає, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано вимоги чинного законодавства та цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно досліджено обставини справи та надана їм належна оцінка.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції, отримали належну оцінку і висновків суду не спростовують.

За вказаних вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 09 червня 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 314, 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 09 червня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла "Айсберг" судовий збір по 81,2 грн. (вісімдесят дві гривні, двадцять копійок).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2