АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4716/16 Справа № 174/762/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шаповал Г. І. Доповідач - Волошин М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Волошина М.П.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління архітектури, капітального будівництва та житлово - комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління архітектури, капітального будівництва та житлово - комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_3, Комунальне підприємство «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про захист права власності на майно, зобов'язання виконати певні дії, стягнення майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок затоплення житла, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління архітектури, капітального будівництва та житлово - комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_3, КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про захист права власності на майно, зобов'язання виконати певні дії, стягнення майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок затоплення житла.

В обґрунтування позовних вимог вказував про те, що він разом з дружиною мають у спільній частковій власності квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло про її приватизацію від 08 квітня 2015 року.

Протягом тривалого часу, внаслідок того, що покрівля даху будинку має значні дефекти, після кожних опадів або після розтавання снігу взимку або навесні, відбувається затоплення його житла. В останнє значне та тривале затоплення квартири відбулось осінню 2014 року та весною 2015 року, в результаті чого було знищено та частково пошкоджено належне йому та його дружині житло, а також майно, що знаходилось в квартирі.

Крім того, частково було знищено зроблений в належній йому квартирі ремонт в житлових та нежитлових приміщеннях квартири. Було приведено у непридатність для використання електрообладнання квартири.

З приводу затоплення квартири, він неодноразово звертався в ВКП «Жилсервіс», де йому пояснили, що це підприємство не може здійснити капітальний ремонт даху будинку, а може здійснювати лише поточний, та надало йому письмову відповідь від 08 квітня 2015 року про те, що поточний ремонт даху був включений на 1-ше півріччя 2015 р., яке вже минуло.

Також він неодноразово звертався з цього приводу до виконкому міської ради, депутатів міської ради, та отримував регулярні відписки про неможливість здійснення ремонту в зв'язку з відсутністю коштів в міському бюджеті (копії відповідей на його звернення додаються). Також було з'ясовано, що будинок перебуває на балансі у відповідача, який і має нести відповідальність за стан будинку.

Факт затоплення його житла фіксувався представниками КП «Жилсервіс» відповідними актами від 10 жовтня 2014 року та від 05 березня 2015 року.

В результаті затоплення належної йому квартири, йому було завдано майнової шкоди на суму, необхідну для відновлення квартири та приведення її до належного стану, придатного для використання за призначенням.

Згідно з висновками комісійної судової будівельно-технічної експертизи за № 5134-15 від 21.01.2016 р., розмір шкоди, яку завдали йому відповідачі при зазначених вище обставинах, складає 7483.68 грн.

Крім майнової шкоди, зазначеної вище, з вини відповідачів йому також було завдано й моральної шкоди, яка зокрема, полягає в наступному: оскільки затоплення з вини відповідачів сталося в холодну пору року - осінню та весною, то висушити стіни, стелю та поли в квартирі після її залиття фактично неможливо, що призвело до суттєвого погіршення умов проживання в квартирі, оскільки фактично в усіх приміщеннях квартири присутня вологість у великій кількості, скрізь відчувається запах цвілі, зацвіли стеля та покрились чорним нальотом в кухні та ванній кімнаті, міжкімнатні двері, одяг та взуття відсиріли та цвітуть, палас, який знаходився на полу в кімнаті, та інші покриття, що були на полах в інших приміщеннях квартири, також набрали вологи й почали цвісти; в квартирі внаслідок її затоплення з вини відповідача, необхідно робити ремонт на досить значну для суму; зараз існує необхідність нести додаткові витрати на проведення відновлювального ремонту в квартирі, що потягне за собою погіршення його матеріального стану; внаслідок збиткової вологості та цвілі, які присутні майже у всіх приміщеннях квартири, погіршилось його загальне самопочуття; для власного обігріву, ліквідації вологості та цвілі в квартирі, він змушений був тривалий час використовувати електричні обігрівальні прибори, що потягло за собою додаткові матеріальні витрати на оплату електроенергії; за захистом своїх прав та інтересів він змушений звертатися до адвокатів та до суду, що не є звичними для нього заняттями, та витрачати на це свій вільний час. Внаслідок обставин, зазначених вище, суттєво порушився звичний йому перебіг його повсякденного життя, погіршилось його загальне самопочуття, що завдає йому додаткових моральних страждань та переживань, в нього погіршився настрій, з'явилась депресія та роздратованість, що значно погіршило його звичне життя. Для приведення його життя в звичне для нього русло, йому доведеться витратити значні додаткові фізичні, духовні сили та кошти.

З урахуванням всіх обставин, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів компенсацію за завдану майнову шкоду, пов'язану з затопленням житла, в розмірі 7483 (сім тисяч чотириста вісімдесят три) грн. 68 коп., зобов'язати солідарно відповідачів забезпечити та виконати капітальний ремонт даху на будинку по АДРЕСА_1, стягнути солідарно з відповідачів компенсацію за завдану моральну шкоду, в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень, стягнути солідарно з відповідачів витрати по оплаті юридичної допомоги адвоката та оплату проведеної по справі судової експертизи.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_2 - 7483.68 грн. (сім тисяч чотириста вісімдесят три гривні 68 копійок), для відшкодування майнової шкоди, пов'язаної з затопленням належної йому квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язано солідарно Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, та Вільногірську міську раду Дніпропетровської області, забезпечити та виконати капітальний ремонт даху на будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто солідарно з Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, та Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_2 - 5000.00 грн. (п'ять тисяч гривень 00 копійок), для відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з затопленням належної йому квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто солідарно з Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, та Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_2 6173.60 грн. (шість тисяч сто сімдесят три гривні 60 копійок), для відшкодування судових витрат, в тому числі: в виді оплати судового збору за майнові вимоги в сумі - 487.20 грн., в виді оплати за проведення судової будівельно-технічної експертизи - 3686.40 грн., в виді оплати представництва в суді адвоката Шевчука О.М. - 2000.00 грн.; та в дохід держави України, додатково, судовий збір на загальну суму - 1166.40 грн., в тому числі: за задоволену майнову вимогу - 64.00 грн., за задоволені дві немайнові вимоги - 1102.40 грн. (551.20+551.20).

В апеляційній скарзі Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 та третя особа, його дружина ОСОБА_3, являються співвласниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло.

Протягом останніх років, внаслідок бездіяльності відповідачів, що виразилося у невжитті відповідних заходів стосовно ремонту покрівлі будинку АДРЕСА_1, відбулося неодноразово затоплення квартири № 19 талою водою та дощами, внаслідок протікання покрівлі зазначеного будинку.

Також судом встановлено, що не дивлячись на тривалу переписку з відповідачами, до цього часу не вжито заходів до ремонту покрівлі на будинку, в квартирі позивача зберігається підвищена вологість та відбувається залиття квартири від талого снігу та дощів.

Вирішуючи спір суд виходив з того, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникли із законодавчих актів, стосовно надання житлово-комунальних послуг та стосовно утримання багатоквартирного житлового будинку.

Також суд дійшов висновку, що позивачем правильно визначені відповідачі, оскільки Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області є балансоутримувачем житлового фонду у м. Вільногірську і відповідає за його утримання та ремонт, в тому числі за капітальний ремонт, а укладення між УАКБ та ЖКГ договору з КП "Жилсервіс" "Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" від 11.06.2015 р., дія якого розрахована на 12 місяців з часу його підписання (п.7.1), не звільняє відповідача-1 від обов'язку належним чином утримувати та своєчасно ремонтувати житловий фонд.

Відповідач 2 - Вільногірська міська рада Дніпропетровської області є головним розпорядником бюджетних коштів, відповідно до його повноважень, як місцевого органу самоврядування, визначених в ст.ст. 25, 26 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні".

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди, суд виходив з того, що, відповідачі були зобов'язані за своїми повноваженнями утримувати зазначений будинок, в тому числі покрівлю даху в належному справному стані, шляхом проведення своєчасного поточного та капітального ремонтів, але своїх обов'язків не виконали, внаслідок чого позивачу було завдано суттєвої майнової шкоди, в зав'язку з пошкодженням належної йому на праві приватної власності квартири та іншого майна.

В цій частині рішення суду є законним та обґрунтованим.

Згідно із ч. 3ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Факт затоплення квартири позивача через покрівлю підтверджено актами обстеження житла від 10 жовтня 2014 року та від 05 березня 2015 року, а також встановлено комісійною судовою будівельно - технічною експертизою, що пошкодження та дефекти в квартирі виникли від проникнення води через покрівлю будинку, тобто її залиття.

З урахуванням цих обставин суд дійшов вірного висновку про наявність вини відповідачів у затопленні квартири позивача та стягнув матеріальну шкоду, розмір якої встановлено вищевказаною експертизою.

Доводів, щодо незаконності рішення суду цій частині в апеляційній скарзі не наведено.

Внаслідок пошкодження нерухомого майна та погіршення житлових умов, позивачу також завдано значної моральної шкоди, оскільки в зв'язку з порушенням його прав власника нерухомого майна - квартири, внаслідок її пошкодження та приведення до стану, за яким квартиру неможливо використовувати за призначенням, внаслідок підвищеної вологості, пошкодження плісенню, пошкодженням електропроводки, був порушений звичний образ життя позивача та членів його сім'ї, значно погіршилися житлові умови, порушується його право на проживання в нормальних житлових умовах, що продовжується протягом довгого часу - протягом 6 років, що потягло необхідність прийняття ним додаткових заходів до організації свого життя та до захисту порушених його прав, в тому числі як споживача послуг, що, в цілому, потягло за собою значні моральні страждання у позивача, душевний та фізичний дискомфорт, та створило очевидну загрозу для його здоров'я, що в грошовому вимірі суд визначив у розмірі - 5000.00 грн.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправної поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань з урахуванням вимог розумності і справедливості, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити суму стягнутого відшкодування моральної шкоди до 1000 грн.

Що стосується позовних вимог позивача в частині зобов'язання солідарно Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, та Вільногірську міську раду Дніпропетровської області, забезпечити та виконати капітальний ремонт даху на будинку АДРЕСА_1, то вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проживає в приватизованій квартирі. Будинок, в якому розташована належна позивачу квартира, знаходиться на обслуговуванні Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області

Згідно висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 5134-15 від 21 січня 2016 року причиною пошкоджень квартири АДРЕСА_1 є проникнення води в квартиру через покрівлю будинку, тобто її залиття.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону балансоутримувач зобов'язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонту відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Судом встановлено, що Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області є балансоутримувачем будинку, а виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинку є КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області .

Зобов'язуючи солідарно відповідачів забезпечити та виконати капітальний ремонт даху будинку, суд першої інстанції, у порушення вимог ст.. 212, 214 ЦПК України, не встановив характер спірних правовідносин між сторонами та у порушення норм матеріального права застосував норму Закону, яка на спірні правовідносини не поширюється, оскільки між сторонами виникли зобов'язання з приводу утримання будинку, тобто договірні правовідносини.

Суд не зясував і не перевірив: чи укладався між ОСОБА_2, як споживачем житлово-комунальних послуг, та Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, як балансоутримувачем будинку, договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території та чи вносилися власником квартири гроші на ремонт будинку згідно укладеного договору та "Порядку участі в організації та фінансуванні ремонту приватизованих житлових будинків їх колишніх власників", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572. Крім того, суд не обґрунтував, на підставі яких норм чинного законодавства Вільногірська міська рада Дніпропетровської області зобов'язана приймати участь у витратах на ремонт спірної квартири та нести відповідальність за неналежні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на балансі Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.

Обов'язок виконавців з надання житлово-комунальних послуг щодо відшкодування шкоди може виникнути лише за наявності відповідних договорів, у яких було б передбачено їх обов'язок з утримання внутрішньо квартирних систем теплопостачання.

За загальним правилом, відповідно до ст. 151 ЖК України РСР та ст. 322 ЦК України тягар утримання майна, тобто обов'язок здійснювати за свій рахунок поточний ремонт та капітальний ремонт, лежить на власнику квартири.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач пояснив, що договору на утримання будинку та прибудинкової території він з відповідачем не укладав, вважає, що обов'язок по ремонту покрівлі повинен нести балансоутримувач за свої кошти.

Під час розгляду справи в апеляційному суді відповідачем - Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, було надано інформацію щодо проведення поточного ремонту покрівлі будинку АДРЕСА_1, із зазначення часу та обсягу проведеного ремонту, а саме над квартирою № 19 проводився поточний ремонт у 2011, 2013, 2014 та у 2015 роках.

Встановлення даних обставин та дослідження вказаних доказів має суттєве значення для правильного вирішення спору по суті, по даному питанню, що не було встановлено судом першої інстанції при прийнятті рішення щодо зобов'язання відповідачів забезпечення та проведення ремонту покрівлі будинку АДРЕСА_1.

З врахуванням вищевказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині.

Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині стягнення судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн., не обґрунтувавши свої висновки в цій частині.

У ст. 79 ЦПК України зазначено, що витрати на правову допомогу відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи.

Ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. (п. 48 Постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» )

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Позивачем не надано жодного документу витрат на правову допомогу при розгляді справи, відсутній такий розрахунок і в матеріалах справи.

З таких обставин, у стягненні витрат на правову допомогу необхідно відмовити позивачу.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У пункті 35 Постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», зазначено, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Пунктом 36 Постанови передбачено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову ( ч. 1 ст. 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Відповідно з Управління архітектури, капітального будівництва та житлово - комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судових витрат підлягає сплачений судовий збір в сумі 487, 20 грн. та витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3 686, 40 грн., загалом 4 173, 60 грн.(чотири тисячі сто сімдесят три гривні 60 коп.), тобто по 2 086, 80 грн. (дві тисячі вісімдесят шість гривень 80 коп.) з кожного.

Також підлягає стягненню з Управління архітектури, капітального будівництва та житлово - комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та Вільногірської міської ради Дніпропетровської області в дохід держави судовий збір в розмірі 615, 20 грн. (шістсот п'ятнадцять гривень 20 коп.), з яких 64 грн. за майнову вимогу та 551, 20 грн. за немайнову вимогу, тобто по 307, 60 грн. (триста сім гривень 60 коп.) з кожного.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не може залишатися в силі і, на підставі ст.309 ЦПК України, підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення у скасованій частині, а в іншій частині залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Управління архітектури, капітального будівництва та житлово - комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, задовольнити частково.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 березня 2016 року в частині зобов'язання солідарно Управління архітектури, капітального будівництва та житлово - комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та Вільногірської міської ради Дніпропетровської області забезпечити та виконати капітальний ремонт даху на будинку АДРЕСА_1, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Рішення в частині стягнутих коштів солідарно з Управління архітектури, капітального будівництва та житлово - комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди змінити, зменшивши суму стягнутих коштів з 5 000 грн. до 1 000 грн.

Рішення в частині солідарного стягнення судових витрат з Управління архітектури, капітального будівництва та житлово - комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Управління архітектури, капітального будівництва та житлово - комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судових витрат (сплачений судовий збір в сумі 487, 20 грн. та витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3 686, 40) по 2 086, 80 грн. (дві тисячі вісімдесят шість гривень 80 коп.) з кожного.

В частині стягнення витрат на правову допомогу відмовити ОСОБА_2.

Стягнути з Управління архітектури, капітального будівництва та житлово - комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та Вільногірської міської ради Дніпропетровської області в дохід держави судовий збір в розмірі 307, 60 грн. (триста сім гривень 60 коп.) з кожного.

Рішення суду в частині солідарного стягнення з Управління архітектури, капітального будівництва та житлово - комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 7 483, 68 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, пов'язаної з затопленням належної йому квартири АДРЕСА_1, залишити без змін.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту проголошення та може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.П.Волошин

Судді: Е.Л.Демченко

Т.Р.Куценко