АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Алтабасова Богдана Леонідовича, діючого в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Універ 21 ЛТД», на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універ 21 ЛТД» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувсь в суд з позовом до ТОВ «Універ 21 ЛТД» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_4

В обґрунтування позову зазначав, що 16.01.2016 року в селі Чайки, Києво-Святошинського району, Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Golf Variant», д.н.з. НОМЕР_1, що належить йому, та автомобіля ТОВ «Універ 21 ЛТД» «NISSAN TIANA», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія Товариства ОСОБА_5, в наслідок якої були пошкоджені вказані транспортні засоби.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.01.2016р. винним в ДТП було визнано ОСОБА_5

Відповідальність ТОВ «Універ 21 ЛТД», як володільця джерела підвищеної небезпеки, на час ДТП, була застрахована в ПрАТ СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі та умовах договору загальнообов'язкового страхування АЕ/6423761 від 03.01.2016р.

Вказана ДТП була визнана ПрАТ СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страховим випадком, і на підставі страхового акту №28 від 25.02.2016р. і йому як потерпілому було виплачено страхове відшкодування в сумі 49 000 грн., що відповідає ліміту відшкодування матеріальної шкоди, визначеної договором, за відрахуванням франшизи в сумі 1000 грн.

Посилаючись на те, що вказана сума не покрила суму страхового відшкодування та з урахуванням зменшених позовних вимог, просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 245 912,17 грн., витрати на проведення оцінки майнової шкоди у розмірі 1400 грн., суму сплаченого судового збору, а також суму моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., яка йому була спричинена неправомірними діями відповідача.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 14 червня 2016 року задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Універ 21 ЛТД» на користь ОСОБА_2 245 483 грн. 03 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 2 454,83 грн. судового збору, а всього 247 937 грн. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Універ 21 ЛТД», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засідання суду апеляційної інстанції представник відповідача та представник третьої особи підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Позивач та його представник проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

На підставі ст..ст. 166, 1187 ЦК України шкода, завдана, особі або майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 16.01.2016 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan Teana» д.н.з. НОМЕР_2, що належить відповідачу ТОВ «Універ ЛТД» під керуванням водія Товариства ОСОБА_5, та автомобіля «Vоlkswagen Gоlf Variant», д.н.з.НОМЕР_1, що належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3, під його керуванням.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, винним у вказаній ДТП визнано водія ОСОБА_5

Встановлено, що ОСОБА_5 з вересня 2014 року перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Універ ЛТД» та обіймає посаду водія і за ним закріплений автомобіль Товариства«NISSAN TIANA»,д.н.з. НОМЕР_2.

09 вересня 2014 року між ОСОБА_5 було укладено договір №5 про повну матеріальну відповідальність.

Тобто, на що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Універ ЛТД».

Відповідальність ТОВ «Універ ЛТД» на момент скоєння ДТП застрахована в ПрАТ СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до поліса АЕ №6423761 від 03.01.2016 року, яким передбачено франшизу в розмірі 1 000 грн.

Вказана дорожньо-транспортна була визнана ПрАТ СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страховим випадком, і на підставі страхового акту №28 від 25.02.2016р. потерпілому ОСОБА_2 виплачено страхове відшкодування в сумі 49000 грн., що відповідає ліміту відшкодування матеріальної шкоди, визначеної договором, за відрахуванням франшизи в сумі 1000 грн.

Згідно зі ст..1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням.)

ОСОБА_2 в березні 2016 року звернувся з позовом до ТОВ «Універ 21 ЛТД», як володільця джерела підвищеної небезпеки, про стягнення майнової шкоди, що не була покрита страховим відшкодуванням, в сумі 259 116,45 грн., витрат на проведення оцінки шкоди в сумі 1400 грн., та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В процесі розгляду справи до участі у справі в якості третіх осіб було залучено винного в ДТП водія ОСОБА_5 та страховика ПрАТ СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Відповідно до ч.1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На підставі Звіту дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 14.02.2016 р., виконаного експертом ФОП ОСОБА_6, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Vоlkswagen Gоlf Variant», д.н.з.НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 308 116 грн. 45 коп., в т.ч. і ПДВ (а.с.11-26).

Після виконання позивачем робіт по відновленню автомобіля фактична вартість ремонту транспортного засобу склала 267 672 грн., який ним було оплачено протягом лютого - квітня 2016 р., що підтверджується Заказ-нарядом №000009227 ТОВ «Автомир», який відкритий 21.01.2016 р. та закритий 05.04.2016 р. на підставі заявки №К000000616, та рахунком №В000009640 від 25.02.16.р., фіскальними чеками та довідкою №21 від 07 червня 2016 року, виданою Офіційним дилером «Volkswagen АG» в Україні.

Оскільки фактична вартість відновлюваного ремонту автомобіля була меншої від встановленої Звітом дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 14.02.2016 р., на замовлення позивача експертом ФОП ОСОБА_6 було здійснено перерахунок втрати товарної вартості відповідно до реально сплаченого ремонту. Згідно зі Звітом №95/1 дослідження спеціаліста - автотоварознавця від 07.06.2016 р. втрата товарної вартості автомобіля позивача після його відновлення склала 26 810,87 грн.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним по справі доказам дав належну оцінку та з урахуванням виплаченого позивачеві страхового відшкодування в сумі 49 000грн. прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 245 483 грн. 03 коп. (267672,16+26810,87 грн. -49000 грн. (стягнутого страхового відшкодування)= 245 483,03 грн.), обґрунтовано частково задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_2

В іншій частині рішення суду відповідачем не оскаржувалось.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не повинен відповідати за спричинену його працівником ОСОБА_5 майнову шкоду, так як останній є працівником Товариства і на момент скоєння ДТП не перебував при виконанні трудових обов'язків, і крім того між ОСОБА_5 та ТОВ «Університет-21 ЛТД» укладений договір про повну матеріальну відповідальність, колегія суддів не може прийняти до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до правової позиці, викладеної при розгляді справи № 6-108цс13 від 06 листопада 2013 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів, аналіз норм ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст.ст. 1166 1167 ЦК України, у зв'язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

За змістом ч. 2 ст. 1188 ЦК України, обов'язок по відшкодуванню шкоди, завданої іншим особам (які не є власниками або володільцями транспортного засобу, наприклад, пасажир транспортного засобу) покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

У відповідності з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Представником відповідача не надано належних та допустимих доказів неправомірного заволодіння працівником Товариства ОСОБА_5 транспортним засобом.

Враховуючи те, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є ТОВ «Універ-21 ЛТД», ДТП вчинене працівником відповідача, належних та переконливих доказів неправомірного заволодіння водієм ОСОБА_5 автомобілем Товариства суду надано не було, а тому саме ТОВ «Універ-21 ЛТД» повинно відповідати перед позивачем за спричинену йому шкоду.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність ухваленого рішення.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу АлтабасоваБогдана Леонідовича, діючого в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Універ 21 ЛТД», - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: