Провадження № 22-ц/780/3081/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 06.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Березовенко Р.В., Воробйової Н.С.

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_4 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційий банк «Правекс банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року позивач пред»явив в суді названий позов посилаючись на те, що 10 квітня 2007 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_3 (змінила прізвище після реєстрації шлюбу на ОСОБА_2) ОСОБА_4 укладений кредитний договір №6-021/07Р, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті на загальну суму 68000 доларів США для споживчих цілей на строк до 10.04.2027 року.

Позивачем виконано зобовязання по видачі кредиту, що підтверджується заявою на видачу кредиту №3 від 11 квітня 2007 року, а відповідач неналежно виконує свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів 11,99% річних.

Позивач стверджує, що станом на 29.05.2015 за позичальником обліковується заборгованість у розмірі 154 267,02 долари США, яка складається з: заборгованість за кредитом 61 936,00 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом 44 709,24 долари США, пені за несвоєчасне погашення кредиту 16 082,80 доларів США, пені за несвоєчасне погашення відсотків 31 538,98 доларів США.

Просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №6-021/07Р від 10 квітня 2007 року в розмірі 154 267,02 доларів США, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 гривні (а.с.2-7).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК», заборгованість за кредитним договором №6-021/07Р від 10 квітня 2007 року у розмірі 75 596 доларів США 29 центів (сімдесят пять тисяч пятсот девяності шість доларів США двадцять девять центів), в тому числі: заборгованість за кредитом 50 108 доларів США, заборгованість за процентами 14 006 доларів США 50 центів, заборгованість за пенею 11 481 долар США 79 центів, в тому числі пеня за несвоєчасне погашення кредиту 3 778 доларів США 98 центів, пеня за несвоєчасне погашення відсотків 7 702 долари США 81 цент.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» судові витрати в сумі 3654 гривні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на тому, що суд безпідставно не врахував заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності. Вказує, що останній платіж за кредитом було здійснено 15 лютого 2010 року, отже перебіг позовної давності для звернення позивача до суду зданим позовом закінчився ще 11 березня 2013 року. Не згодна з тим, що суд першої інстанції застосував строк позовної давності лише для обчислення заборгованості за кредитом та процентами в період з 27 серпня 2012 року , а за пенею за період з 28 липня 2014 року по 29 травня 2015 року включно. При цьому суд у рішенні зазначив, що саме з 10 березня 2010 року слід рахувати початок позовної давності.

Також вважає неналежним доказом розрахунок заборгованості, а також виписки за особовими рахунками, оскільки виписки не скріплені печаткою, а розрахунок підписаний особою, повноваження якого судом не перевірялись.

Також наголошує на тому, що пеня не може нараховуватись в іноземній валюті.

На підставі викладеного позивач просила скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище на час укладення договору ОСОБА_3) ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №6-021/07Р (а.с.-8-13,150).

Відповідно до п.1.1 вказаного Договору, Банк надає Позичальникові кредит в іноземній валюті на загальну суму 68000 доларів США для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п.6.1.14 даного Договору.

Відповідно до умов п.1.2 Договору, кредит надається Позичальникові строк з 10 квітня 2007 року до 10 квітня 2027 року зі сплатою 11,99 відсотків річних.

Згідно з п.4.1 Договору Позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 284 доларів США щомісяця до 10-го числа наступного місяця.

Відповідно до умов п.4.2 Договору відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент повернення кредиту, зазначений в п.1.2 даного Договору.

Згідно з п.6.1.2 Договору, Позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками і пені у валюті кредиту.

Відповідно до умов п.10.5 Договору, даний Договір набуває чинності з дня його підписання і до повного виконання зобовязань за ним.

Факт отримання відповідачем кредиту в зазначеному в договорі розмірі, а саме в сумі 68 000 доларів США, що на дату видачі кредиту було еквівалентно 343 400 гривням, підтверджений заявою на видачу готівки №3 від 11 квітня 2007 року (а.с.18).

Відповідно до умов п.9.1 Договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами Позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в пункті 1.2 даного Договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

Також встановлено, що 11 квітня 2007 року в забезпечення виконання умов кредитного договору між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище на час укладення договору - ОСОБА_3) ОСОБА_4 був укладений Договір іпотеки №6-021/07Р (а.с.-19), відповідно до умов якого іпотекодавець для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобовязань перед іпотекодержателем за Кредитним Договором №6-021/07Р від 10 квітня 2007 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості, передає в іпотеку іпотекодержателю належне їй на праві власності нерухоме майно: квартиру номер сто сімдесят шість в будинку номер сорок по вул.Горького у м.Бориспіль Київської області (а.с.19-27).

Та обставина, що після укладенні зазначених договорів відповідач змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 підтверджується долученими до матеріалів справи копіями паспорту відповідача серія СТ №368574, та Свідоцтвом про укладення шлюбу від 12 серпня 2010 року (а.с.56-58).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 29.05.2015 (а.с.162-163, 14-17) встановлено, що за кредитним договором №6-021/07Р від 10.04.2007 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 154 267,02 долари США, яка складається з: заборгованість за кредитом 61 936,00 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом 44 709,24 долари США, пені за несвоєчасне погашення кредиту 16 082,80 доларів США, пені за несвоєчасне погашення відсотків 31 538,98 доларів США.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки боржником порушено умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків за користування грошовими коштами, то суд вважає за можливе стягнути достроково з відповідача заборгованість за кредитом на користь банку згідно приписів норм діючого законодавства та умов кредитного договору.

Відхиляючи доводи відповідача щодо спливу позовної давності, суд виходив з такого.

Так, за змістом п.4.4 Договору, на який посилається представник відповідача, сторонами договору було передбачено, що шляхом підписання даного Договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п.1.2 даного договору припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє Позичальника (а.с.9).

За зазначені умови Договору взаємоповязані з іншими умовами, викладеними в підпункті 6.1.7 п.6.1 та підпункті 7.1.4 п.7.1 Договору, а саме, що позичальник зобовязується, у разі виникнення подій, зазначених в п.п.4.4… даного договору достроково погасити заборгованість за кредитом та відсотками у повному обсязі, а також сплатити пеню і штраф, а Банк має право достроково стягнути заборгованість у повному обсязі за рахунок переданого в іпотеку майна, або звернути стягнення на грошові кошти та майно, що належать Позичальнику (а.с.10-11).

Встановлено, що відповідну вимогу ПАТ «КБ «Правекс-Банк» про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №059/15 від 24.06.2015 року відповідач отримала 13.07.2015 (а.с.28-30,31).

В звязку з цим нарахування банком відсотків за користування кредитом протягом усього часу з моменту останнього платежу відповідача, який мав місце 15.02.2010 року до дати проведення розрахунку заборгованості станом на 29.05.2015, а також пені за весь період прострочення виконання зобовязання з повернення кредиту та сплати відсотків за договором є правомірними і такими, що відповідають умовам укладеного сторонами договору.

Правомірними і такими, що грунтуються на вимогах чинного законодавства та умовах укладеного договору суд вважав нарахування позивачем заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті доларах США, що було передбачено підпунктом 6.1.2 п.6.1 Кредитного договору (а.с.10).

При цьому суд врахував, що за змістом ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Також суд першої інстанції правильно врахував правові позиції Верховного Суду України, висловлені у справі №6-145цс14 та №6-79цс14, відповідно до яких у силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.

Разом з тим, суд прийшов до висновку, що з урахуванням поданої представником відповідача заяви про застосування строків позовної давності, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом, відсотками підлягають стягненню в межах строків позовної давності три роки , а за пенею в межах одного року перед зверненням до суду, що згідно з датою на поштовому конверті, яким було направлено позовну заяву до суду, мало місце -27.08.2015 року (а.с.45).

Оскільки позивач фактично звернувся до суду лише 27.08.2015 року, то вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом та процентами підлягають задоволенню за період з 27.08.2012 року, а за пенею за період з 28.07.2014 по 29.05.2015 року включно.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду, оскільки вони зроблені на підставі повно і всебічно встановлених обставин справи, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку. Так при ухваленні рішення суд першої інстанції правильно застосував наступні норми матеріального права: ч.1 ст.509, ст.ст. 526,610, 611, ст. 1048 ч.1 ст. 1049, ч.1 ст. 1054 ЦК України, а також правову позицію Верховного суду України у справі №6-145цс14.

Доводи відповідача про те, що суд не врахував пункт 4.4. договору є голослівними, оскільки суд обґрунтував своє рішення у тій частині і зазначив, що в цьому ж пункті є умова, що про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє позичальника. Але таке повідомлення банком було зроблено лише 24.06.2015 року, отже строк дії договору з 11 березня 2010 року не припинився.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неправильності висновків суду про стягнення пені у валюті кредиту. Тобюто відповідач не обґрунтувала, чому суд не мав приймати до уваги при вирішенні позову в цій частині як умови п.6.1.2. договору, так і правову позицію Верховного Суду України щодо цього питання, наведену судом у рішенні.

Розрахунок заборгованості відповідача підписаний начальником відділу роздрібного бек-офісу Департаменту бізнес бек-офісу та платежів Головного операційного управління ПАТКБ «Правекс-Банк» ОСОБА_5 Наголошуючи на тому, що суд не перевірив повноваження цієї особи на підпис розрахунку заборгованості, відповідач разом із тим не зазначає в чому полягають її сумніви в достовірності цього документа, оскільки документ був наданий суду представником позивача, повноваження якого були належним чином підтверджені довіреністю і перевірені судом.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не спростовує висновків суду першої інстанції, а тому вона підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308,312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді