АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепи О.В., Мараєвої Н.Є.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про зменшення розміру аліментів.

Зменшено розмір аліментів, визначених рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.12.2010 року, які стягуються із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_5, 2002 р.н. та доньки ОСОБА_6, 2008 р.н. з розміру еквівалентному 250 євро по офіційному курсу НБУ щомісячно до розміру 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з набрання даного рішення законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання учасники процесу не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про зменшення розміру аліментів.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 20.12.2010 року, на ОСОБА_3 покладено обов'язок сплати аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5, 2002р.н. та ОСОБА_6, 2008 р.н. в розмірі еквівалентному 250 євро по офіційному курсу НБУ щомісячно.

Позивач зазначав, що в зв'язку із втратою в 2014 році стабільного доходу, вказана сума стала не помірною для нього в зв'язку з чим позивач, з урахуванням уточнень, просив суд зменшити розмір аліментів утримуваних з нього на користь відповідача на утримання дітей ОСОБА_5, 2002р.н. та ОСОБА_6, 2008 р.н. до 1000 грн. на кожну дитину.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.12.2010 року, на ОСОБА_3 покладено обов'язок сплати аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5, 2002 р.н. та ОСОБА_6, 2008 р.н. в розмірі еквівалентному 250 євро по офіційному курсу НБУ щомісячно.

Позивач при зверненні до суду з даним позовом посилався на те, що в зв'язку із втратою в 2014 році стабільного доходу, вказана сума стала не помірною для нього в зв'язку з чим позивач просив суд зменшити розмір аліментів утримуваних з нього на користь відповідача на утримання дітей ОСОБА_5, 2002 р.н. та ОСОБА_6, 2008р.н. до 1000 грн. на кожну дитину.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що за своїм матеріальним становищем позивач немає можливості сплачувати аліменти у розмірі еквівалентному 250 євро по офіційному курсу НБУ щомісячнона утримання двох дітей, визначених за рішенням суду від 20.12.2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Аналіз статті вказує на те, що зобов'язання по утриманню дитини мають тривалий характер. Згодом може виникнути необхідність у зміні розміру коштів, які надаються на утримання. В нормі закріплений вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду.

Вбачається, що на час прийняття рішення суду про стягнення аліментів, ОСОБА_3 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, мав постійний заробіток, а тому від виплати аліментів не відмовлявся і намагався належним чином сплачувати їх.

Однак, з 2014 року матеріальний стан ОСОБА_3 змінився, що підтверджується податковою декларацією про майновий стан від 22 січня 2015 року, яка міститься в матеріалах справи.

Крім того, у зв'язку зі змінами на рівні економіки країни: дефолт, знецінення гривні, девальвація іноземної валюти вбачається, що позивач не має змоги в подальшому оплачувати аліменти в розмірі еквівалентному 250 євро по офіційному курсу НБУ щомісячно.

Доказів на спростування цих обставин відповідачем не надано.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз'яснив, що «...відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них...».

Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного вище вбачається, що позивачем було доведено обставини на які він посилався при зверненні до суду з даним позовом, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач створює штучні умови для приховування дійсних доходів та має можливість сплачувати аліменти у встановленому рішенням суду розмірі колегія суддів не приймає до уваги, оскільки доказів своїх тверджень відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України відповідач суду не надала.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді: