РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016 року Провадження №2/425/73/16

Справа №425/4269/15-ц

27 січня 2016 року Рубіжанський міський суд Луганської області у складі: головуючого судді Овчаренко О.Л. при секретарі Гайворонській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Рубіжне цивільну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру отриманих грошових коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В:

Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради звернулося до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру отриманих грошових коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 5304 грн. В обгрутування позову позивач зазначив, що 29.10.2014 року до УПСЗН Рубіжанської міської ради з заявою звернулась ОСОБА_1 за отриманням довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, та за призначенням допомоги на проживання переміщеній особі, яка прибула із селища Металіст Слов,яносербського району Луганської області разом з матір,ю ОСОБА_2 та неповнолітньою онукою ОСОБА_3 та тимчасово мешкають за адресою: АДРЕСА_1. Згідно заяви відповідача її було визначено уповноваженим представником сім,ї на отримання щомісячної грошової допомоги та відповідно до рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 15.11.2014 призначено щомісячну грошову допомогу в розмірі 2210 грн., в тому числі і онучці уповноваженого представника ОСОБА_3 - 884 грн. на місяць. Пунктом 2 постанови КМУ від 01.10.2014 №509 (в першій редакції) визначено, що для отримання довідки про взяття на облік неповнолітніх дітей, які переміщуються без батьків або членів сім,ї, заява подається опікуном чи піклувальником або законним представником. До абзацу другого пункту 2 зазначеної постанови постановою КМУ від 26.06.2015 р. №636 було внесено зміни і зазначено перелік осіб, якими може бути подана заява для отримання довідки про взяття на облік неповнолітніх дітей, які переміщуються без супроводу батьків. Звертатись до Служби у справах дітей за становленням опіки або піклування над неповнолітньою онукою відповідачка відмовляється, тому підстави для врахування онуки до складу сім,ї відсутні. Рішенням УПСЗН онуку відповідачки ОСОБА_3 до розрахунку грошової допомоги на наступний період ( з 29.04.2015 р.) не було включено. Не погодившись з відповідним рішенням відповідачка звернулась до народного депутата Ю.Я. Іоффе, який в свою чергу направив звернення до Кабінету Міністрів України. Результатом цього розгляду є лист Мінсоцполітики на адресу Департаменту соціального захисту населення Луганської області „Про розгляд звернення ОСОБА_1." від 23.06.2015 №910/5/75 про необхідність здійснення перерахунку раніше призначеної грошової допомоги відповідачці ОСОБА_1 з 29.10.2014 р. по 28.04.2015р. та зобов,язання повернути надміру виплачені кошти УПСЗН з причини відсутності підстав для врахування до складу сім,ї онуки, яка прибула без супроводу батьків, при призначенні щомісячної грошової допомоги. Однак, на даний час відповідачка не сплатила надміру отримані грошові кошти, тому УПСЗН звернулося до суду з цим позовом.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові, та додатково суду пояснила, що оскільки станом на 29.10.2014 р., тобто станом на час звернення відповідачки до УПСЗН Рубіжанської міської ради з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, механізму застосування Постанови КМУ від 01.10.2014 р. №509 не було, працівники управління керувались усними роз,ясненнями Департаменту соціального захисту населення і було вирішено виплачувати відповідачу ОСОБА_1 таку допомогу на неповнолітню онуку. Після припинення виплат щомісячної адресної допомоги відповідачу, оскільки вона не має прав законного представника відносно своєї онуки, було роз'яснено, що з заявою про призначення допомоги може звернутись Служба у справах дітей, піклувальник, опікун. Саме листи Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної адміністрації та Міністерства соціальної політики стали підставою для припинення виплати відповідачці адресної допомоги на онуку на наступний період та звернення до суду з даним позовом. Вважає, що станом на дату звернення відповідачки до УПСЗН -29.10.2014 р. для отримання довідки та адресної допомоги заява повинна бути подана саме законним представником, опікуном чи піклувальником дитини, якими відповідач не була і не є на теперішній час. Будь-яких відомостей, документів, які не відповідають дійсності, при зверненні до позивача за призначенням адресної допомоги, відповідачкою надано не було. Окрім того, представник позивача в судовому засіданні пояснила, що при поданні позову до суду позивач послався в позовній заяві на ст.1166 ЦК України. Вважає, що при вирішенні даного спору підлягає застосуванню як ст.1166 ЦК України, так і ст.1212 ЦК України.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні та пояснила, що батьками її рідної онуки ОСОБА_5 є її син та невістка. До переміщення до м.Рубіжне вони всі, зокрема її онука ОСОБА_3, постійно жили однією сім,єю за адресою: АДРЕСА_3. Коли на території Луганської області розпочалося проведення антитерористичної операції, вона, її мати ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 поїхали на море. Батьки дитини залишилися проживати в селищі Металіст. Додому вони з онукою так і не повернулися, а 02.09.2014 року приїхали в м. Рубіжне, щоб оформити дитину до школи. Батько дитини до вересня 2014 року знаходився в с.Металіст, після чого змушений був поїхати до Російської Федерації працювати. Мати дитини, перебуваючи у стані вагітності, теж поїхала до Російської Федерації до свого батька. Так вона, її мати ОСОБА_2 та її неповнолітня онука ОСОБА_3 стали жити в АДРЕСА_4. Дитина стала ходити до школи, а вона 29.10.2014р. звернулась до УПСЗН Рубіжанської міської ради з питання взяття на облік, в тому числі її, відповідачки, її матері та онуки, в якості осіб, переміщених з тимчасово окупованої території України. Спочатку у взятті на такий облік її онуки їй відмовили, посилаючись на те, що потрібно оформити опікунство щодо дитини. Після того, як вона звернулась на «гарячу лінію» КМУ з даного питання, їй через декілька днів зателефонували з УПСЗН і призначили допомогу, пояснивши, що сталася помилка. Коли закінчився строк, на який було призначено допомогу, їй було відмовлено в призначенні допомоги на дитину. Вважає, що законні підстави для повернення нею відповідачу коштів в розмірі 5304 грн. відсутні, оскільки вона їх отримала правомірно.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідачка ОСОБА_1 до переміщення в м.Рубіжне у зв,язку з проведенням на території Луганської області антитерористичної операції постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5, разом зі своєю онукою ОСОБА_3. Після початку проведення активної фази АТО в червні 2014 року разом зі своєю матір,ю ОСОБА_2 та онукою ОСОБА_3 відповідач перемістилися спочатку до м.Урзуф Донецької області, а на початку серпня 2014 року до м. Рубіжне. 29.10.2014 року УПСЗН Рубіжанської міської ради зазначені особи були взяті на облік як особи, що переміщуються з тимчасово окупованої території України, і ОСОБА_1 та членам її сім,ї було призначено щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово -комунальних послуг. Допомога була призначена у розмірі 2210 грн. за період з 29.10.2014 по 28.04.2015р., у тому числі 884 грн. на неповнолітню онуку ОСОБА_3 29.04.2015р. відповідач звернулася до позивача із заявою про подовження виплат зазначеної допомоги, проте УПСЗН відмовило у продовженні виплати адресної допомоги на дитину через те, що відповідач не є опікуном дитини. Вважає, що позивач не має жодної законної підстави вимагати повернення сплачених відповідачці коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги, оскільки відповідачка є рідною бабусею неповнолітньої дитини ОСОБА_3, родичем прямої лінії споріднення і перед переміщенням до м.Рубіжне, на час звернення до позивача 29.10.2014 р. та на теперішній час відповідачка та її онука жили однією сім,єю, тобто були і є членами сім,ї. Тобто дитина перемістилась до м.Рубіжне без батьків, але разом з відповідачкою, яка була і є членом її сім,ї, і звернулась у встановленому законом порядку за призначенням адресної допомоги на онуку. Жодних підстав для порушення відповідачкою питання про призначення її опікуном неповнолітньої онуки, немає, оскільки до переміщення до м.Рубіжне дитина жила як з відповідачкою, так і зі своїми батьками. На теперішній час батьки дитини підтримують зв,язок з відповідачкою та дитиною. Тимчасове проживання дитини окремо від батьків на даний час викликано виключно проведенням АТО на території Луганської області. Представник позивача вказує на те, що відповідач без достатніх правових підстав в період часу з 29.10.2014 р. по 28.04.2015 р. отримувала щомісячну адресну допомогу на суму 5304 грн. на її онуку ОСОБА_3 Проте відповідач набула зазначені кошти в порядку, передбаченому постановою КМУ від 01.10.2014 р. №505. Листи департаменту соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації та Мінсоцполітики України, на які посилається позивач, не є джерелом права. Жодних протиправних дій та недостовірних відомостей, документів з метою отримання допомоги відповідач не вчиняла і позивачу не надавала. Судом в порядку ст.ст.63, 180 ЦПК України для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, була допитана свідок ОСОБА_2, яка суду пояснила, що вона зареєстрована та до переміщення до м.Рубіжне проживала в АДРЕСА_6,яносербського району. Разом з нею за цією адресою постійно проживала відповідачка ОСОБА_1, правнучка ОСОБА_3 та батьки дитини. Дитина з самого народження живе з ними однією сім,єю. На теперішній час ОСОБА_1, ОСОБА_3 та вона живуть в м.Рубіжне за однією адресою. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком, її показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є бабусею неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дитини та сина відповідачки (а.с.36,37) 29.10.2014 року відповідачка звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради з заявою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, в якій зазначила, що членами її сім,ї є її мати ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Згідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої відповідачці Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради від 29.10.2014 № 917000063, вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, прибула разом з неповнолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, які постійно проживали в АДРЕСА_3 і перемістилися з тимчасово окупованої території України за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.35).

Судом також встановлено, що 15.11.2015року Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради на підставі заяви ОСОБА_1 було прийнято рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання з 29.10.2014 р. по 28.04.2015 р., а саме: ОСОБА_1 в розмірі 442 грн., ОСОБА_2 в розмірі 884 грн.,ОСОБА_3 в розмірі 884 грн.; загальна сума допомоги на сім,ю складає 2210 грн.(а.с. 8).

Зазначена сума допомоги була виплачена УПСЗН Рубіжанської міської ради відповідачці ОСОБА_1, в тому числі 5304 грн. -на неповнолітню онуку ОСОБА_3, що сторонами в судовому засіданні не оспорювалось.

З письмових відповідей департаменту соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації від 20.07.2015р. № 3/1851-31 та Мінсоцполітики України від 23.06.2015 № 910/5/75-15 вбачається, що оскільки ОСОБА_1 не визнано опікуном або піклувальником неповнолітньої онуки, були відсутні підстави для врахування до складу сім,ї онуки, яка прибула без супроводу батьків, при признанні грошової допомоги. Просять здійснити перерахунок раніше призначеної грошової допомоги ОСОБА_1 з 29.10.2014 по 28.04.2015 та зобов,язати повернути надміру виплачені кошти управлінню.(а.с.9,10).

Після встановлення зазначених обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з позовної заяви, позивач свої вимоги обґрунтовував положеннями ст.1166 ЦК України, а в судовому засіданні представник позивача пояснила, що на її думку при вирішенні даного спору підлягає застосуванню як ст.1166 ЦК України, так і ст.1212 ЦК України. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи , а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, для настання відповідальності необхідно обов,язкові чинники - наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинний зв,язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та його вина. Застосовуючи до даних правовідносин положення ст.1166 ЦК України про загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про протиправність поведінки відповідача ОСОБА_1, не доведено причинний зв,язок між шкодою та протиправною поведінкою останньої, а також доказів її вини, внаслідок якої, на думку позивача, і було спричинено шкоду у вигляді безпідставного отримання щомісячної адресної допомоги.

У правовідносинах, що виникли між сторонами, вбачається спір про стягнення з фізичної особи надміру виплачених коштів, а саме щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що фактично є спором щодо повернення безпідставно набутого майна. За змістом ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно незалежно від того, чи безпідставне набуття було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Як було встановлено судом УПСЗН Рубіжанської міської ради відповідачці ОСОБА_1 було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в період часу з 29.10.2014 р. по 28.04.2015 р., зокрема і на неповнолітню онуку ОСОБА_3

Так, відповідно до п.2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення анти терористичної операції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №509, (в редакції чинній на час звернення відповідача з заявою про взяття на облік) для отримання довідки про взяття на облік неповнолітніх дітей, які переміщуються без батьків або членів сім,ї, заява подається їх опікуном чи піклувальником або законним представником. Згідно п.3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг,затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №505, (в редакції чинній на час призначення відповідачу такої допомоги) грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, інваліди, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї); для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї). Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2 400 гривень.

Відповідно до ч.ч.2,4 ст.3 Сімейного Кодексу України сім,ю складають особи, які спільно проживають, пов,язані спільним побутом, мають взаємні права та обов,язки. Сім,я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом, і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Так, на підставі наданих відповідачем доказів судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3, яка є онукою відповідачки ОСОБА_1, станом на час призначення відповідачу на неповнолітню онуку щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, була і на теперішній час є членом сім,ї відповідачки, оскільки до переміщення з с.Металіст Слов,яносербського району Луганської області до м.Рубіжне зазначені особи проживали і на теперішній час проживають однією сім,єю.

При цьому, позивачем не було надано суду жодних доказів того, що виплата коштів відбулася внаслідок зловживань з боку відповідача, його винуватості чи недобросовісності щодо надання позивачу недостовірних даних та отримання щомісячної адресної допомоги без достатньої правової підстави.

Посилання представника відповідача як на одну з підстав для задоволення позовних вимог на роз,яснення, які містяться в листахдепартаменту соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації від 20.07.2015р. № 3/1851-31 та Мінсоцполітики України від 23.06.2015 № 910/5/75-15, суд відхиляє, оскільки вони не є нормативно-правовими актами.

Також суд відхиляє посилання представника позивача на те, що станом на дату звернення відповідачки до УПСЗН -29.10.2014 р. для отриманням довідки про взяття на облік неповнолітньої дитини та адресної допомоги заява повинна бути подана тільки законним представником, опікуном чи піклувальником дитини, оскільки як було встановлено судом неповнолітня ОСОБА_3 дійсно перемістилася до м.Рубіжне без батьків, але з членом своєї сім,ї -відповідачкою ОСОБА_1, яка мала право на отримання щомісячної адресної допомоги на неповнолітню онуку.

Отже, судом встановлено, що на час призначення та отримання відповідачем в період часу з 29.10.2014 р. по 28.04.2015 р. щомісячної адресної допомоги існувала достатня правова підстава для її призначення та отримання на неповнолітню онуку ОСОБА_3 як члена сім,ї відповідача в сумі 5304 грн.

Таким чином, з огляду на викладене вище суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в їх задоволенні. Позивачусудом було відстрочено сплату судового збору за подання позову до ухвалення рішення по справі. Відповідно до ст.82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до статті 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. У зв,язку з викладеним з позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1218 грн. на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-11,15, 57-61, 60-61,82,88, 212-215, 292 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру отриманих грошових коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг,відмовити. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області в доход держави судовий збір у розмірі 1218,00 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Рубіжанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Овчаренко