Справа № 496/1569/16-ц
Провадження № 2/496/1017/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2016 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

при секретарі - Камочкіній А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, третя особа: державна реєстраційна служба Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії НОМЕР_1. зареєстроване в реєстрі за № 1 - 1968. видане 16 жовтня 2015 року на моє ім'я ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині незазначення державним нотаріусом приміщень коридору площею 4.5 кв.м (прим. 1-1). житлова кімната площею 9.3 кв.м (прим. 1-2) житлова кімната площею 20.0 кв.м (прим. 1-3). веранда площею 13.8 кв.м. (прим. 1-4). загальною площею 47.6 кв.м які складають 57/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на 57/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в м. Біляївка. Одеської області по вул. Фрунзе. 86, а саме: коридор площею 4.5 кв.м (прим. 1-1). житлова кімната площею 9.3 кв.м (прим. 1-2), житлова кімната площею 20.0 кв.м (прим. 1-3), веранда площею 13.8 кв.м. (прим. 1-4), загальною площею 47.6 кв.м. житловою площею 29.30 кв.м. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 грудня 1977 року Біляївським районним судом Одеської області, за позовом її матері ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна було постановлено рішення, яким шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано та кожному з них виділено майно, а саме: ОСОБА_2 виділено на праві особистої власності частину будівлі в АДРЕСА_1, дві житлові кімнати, коридор та веранда, а ОСОБА_3 виділено на праві особистої власності частину будівлі, а саме житлову кімнату, кухня, дві веранди. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3. Після смерті батька позивача відкрилась спадщина, яка складається з 43/100 частини житловою будинку та складається з житлової кімнати, кухні, веранди, веранди, та розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Позивач є спадкоємцем 1 (першої) черги, інших спадкоємців немає. З метою оформлення спадкових прав, позивач звернулась з заявою до Біляївської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та 03 грудня 1991 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька, зареєстроване в реєстрі за № 1-2523. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_2. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається з 57/100 частини житлового будинку та складається з двох житлових кімнат, коридору та веранди. З метою проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна часткова, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташованих в АДРЕСА_1, позивач звернулась з заявою до державної реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, але 22 лютого 2016 року позивач отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, з якої вбачається, що документи подані для проведення державної реєстрації прав не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Опис об'єкта нерухомого майна визначений у свідоцтві відмінний від технічного паспорта. Позивач вважає, що державним нотаріусом, в свідоцтві про право на спадщину за законом від 16 жовтня 2015 року вказано лише, що 57/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами під № 86, що знаходиться в АДРЕСА_1, складається в цілому з одного житлового будинку, зазначеного на плані «А», загальною площею 81.40 кв.м. житловою площею 41.30 кв.м. та господарських будівель і споруд, літ. «Б» - сараю, 1,4 - огорожі та не вказано з яких фактично приміщень складаються ці 57/100 частини житлового будинку, а саме з коридору площею 4.5 кв.м (прим. 1-1), житлова кімната площею 9.3 кв.м (прим. 1-2), житлова кімната площею 20.0 кв.м (прим. 1-3), веранда площею 13.8 кв.м. (прим. 1-4), загальною площею 47.6 кв.м. В зв'язку з цією обставиною державною реєстраційною службою Біляївського міськрайонної о управління юстиції в Одеській області позивачу було відмовлено в проведенні державній реєстрації прав на нерухоме майно та рекомендовано звернутись до суду. Через ці обставини, позивач змушена звернутись з вказаним позовом до Біляївського районного суду Одеської області за захистом своїх прав.

Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. (а.с. 72).

Представник відповідача, у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі. (а.с. 37).

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. (а.с. 30,35).

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 грудня 1977 року Біляївським районним судом Одеської області, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна було постановлено рішення, яким шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано та кожному з них виділено майно, а саме: ОСОБА_2 виділено на праві особистої власності частину будівлі в АДРЕСА_1, дві житлові кімнати, коридор та веранда, а ОСОБА_3 виділено на праві особистої власності частину будівлі, а саме житлову кімнату, кухня, дві веранди. (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з 43/100 частини житловою будинку та складається з житлової кімнати, кухні, веранди, веранди, та розташовані за адресою: АДРЕСА_1. З метою оформлення спадкових прав, позивач звернулась з заявою до Біляївської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та 03 грудня 1991 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька, зареєстроване в реєстрі за № 1-2523. (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з 57/100 частини житлового будинку та складається з двох житлових кімнат, коридору та веранди. Позивач звернулась з заявою до Біляївської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та 16 жовтня 2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері, зареєстроване в реєстрі за № 11968. (а.с. 11).

З метою проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна часткова, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташованих в АДРЕСА_1, позивач звернулась з заявою до державної реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, але 22 лютого 2016 року позивач отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, з якої вбачається, що документи подані для проведення державної реєстрації прав не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Опис об'єкта нерухомого майна визначений у свідоцтві відмінний від технічного паспорту (а.с. 17).

Відповідно до технічного паспорта виданого 20 серпня 2015 року на ім'я позивача, житловий будинок складається з двох частин, а саме з 43/100 частини житлового будинку, що складається з кухні площею 12.2 кв.м. (прим. 2-1), житлової кімнати площею 12.0 кв.м. (прим. 2-2), веранда площею 6.7 кв.м. (прим. 2-3), веранда площею 2.0 кв.м. (прим. 2-4), загальною площею 33.8 кв.м. та 57/100 частини житлового будинку, до складу якої входять: коридор площею 4.5 кв.м. (прим. 1-1), житлова кімната площею 9.3 кв.м. (прим. 1-2), житлова кімната площею 20.0 кв.м. (прим. 1-3), веранда площею 13.8 кв.м. (прим. 1-4), загальною площею 47.6 кв.м. Загальна площа житлового будинку складає 81.4 кв.м. (а.с. 20-23).

Державним нотаріусом, в свідоцтві про право на спадщину за законом від 16 жовтня 2015 року вказано лише, що 57/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами під № 86, що знаходиться в АДРЕСА_1, складається в цілому з одного житлового будинку, зазначеного на плані «А», загальною площею 81.40 кв.м. житловою площею 41.30 кв.м. та господарських будівель і споруд, літ. «Б» - сараю, 1,4 - огорожі та не вказано з яких фактично приміщень складаються ці 57/100 частини житлового будинку, а саме з коридору площею 4.5 кв.м (прим. 1-1), житлова кімната площею 9.3 кв.м (прим. 1-2), житлова кімната площею 20.0 кв.м (прим. 1-3), веранда площею 13.8 кв.м. (прим. 1-4), загальною площею 47.6 кв.м. В зв'язку з цією обставиною державною реєстраційною службою Біляївського міськрайонної о управління юстиції в Одеській області позивачу було відмовлено в проведенні державній реєстрації прав на нерухоме майно та рекомендовано звернутись до суду.

Стаття 1301 ЦК України визначає підстави і порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Серед підстав визнання свідоцтва недійсним дана стаття прямо називає лише відсутність права спадкування у особи, на ім'я якої було видане свідоцтво (наприклад, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, які давали б їй підстави для закликання до спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване). Проте свідоцтво може бути визнане недійсним також в інших випадках, встановлених законом, що дозволяє стверджувати про те, що перелік підстав визнання свідоцтва недійсним не є вичерпним і може бути розширений шляхом аналізу й тлумачення інших норм спадкового права. Зокрема, підставами для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним може бути оформлення його неуповноваженою на те посадовою особою; оформлення не за місцем відкриття спадщини; недодержання встановленої законом форми свідоцтва; видача свідоцтва, якщо серед імовірних спадкоємців за законом або заповітом є ненароджена дитина спадкодавця, зачата за його життя тощо.

Відповідно до абз. 3 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво відповідно до ст. 1301 ЦК України про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним; визнання відмови від спадщини недійсною; визнання шлюбу недійсним; порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Відповідно до спадкової справи № 197/2015, яка була заведена до майна ОСОБА_2, інших спадкоємців немає. (а.с. 46-71).

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст.212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, третя особа: державна реєстраційна служба Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності - задовольнити.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії НОМЕР_1, зареєстроване в реєстрі за № 1 - 1968, видане 16 жовтня 2015 року на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині незазначення державним нотаріусом приміщень коридору площею 4.5 кв.м. (прим. 1-1), житлова кімната площею 9.3 кв.м. (прим. 1-2), житлова кімната площею 20.0 кв.м. (прим. 1-3), веранда площею 13.8 кв.м. (прим. 1-4), загальною площею 47.6 кв.м. які складають 57/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 57/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1, 86, а саме: коридор площею 4.5 кв.м. (прим. 1-1), житлова кімната площею 9.3 кв.м. (прим. 1-2), житлова кімната площею 20.0 кв.м. (прим. 1-3), веранда площею 13.8 кв.м. (прим. 1-4), загальною площею 47.6 кв.м. житловою площею 29.30 кв.м.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання через канцелярію Біляївського районного суду апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, або з дня отримання його копії.

Суддя Галич О.П.

05 вересня 2016 року