Справа 279/3985/16-ц
Номер провадження 2/279/1420/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2016 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Коваленко В.П.

при секретарі Комаровій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - відділ державної реєстрації виконавчого комітету Коростенської міської ради, про визнання договору дарування недійсним ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідачки ОСОБА_2, в якому просить визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, та скасувати державну реєстрацію права власності у державному реєстрі речових прав.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала викладені позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачка ОСОБА_2 про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності , позовні вимоги визнала.

Суд задовольняє позовні вимоги, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено , що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві власності мали квартиру АДРЕСА_2. 12 серпня 2005 року вони уклали договір дарування вказаної квартири між ними та ОСОБА_2 . Головною умовою при укладенні вказаного договору було здійснення догляду за батьками відповідачкою. Під передачею частки житлового будинку сторони розуміли прийняття обдаровуваним документів. Укладений договір було посвідчено у нотаріальному порядку.

У відповідності до вимог ст.717ч.1 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Проте, ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивачки ОСОБА_3 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9).

Відповідачка ОСОБА_2 захворіла на тяжку хворобу, за станом свого здоров'я не здатна здійснювати догляд за матір'ю. З метою укладення матір'ю договору довічного утримання сторони погодились на визнання договору недійсним.

Відповідно до ч.1ст.215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача,істотність значення обставин,щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Оскільки судом встановлено, що позивачку обманули, обіцяючи догляд, а фактично дочка змінила сімейні обставини, то суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову.

Відповідно до ч.1ст.216 ЦК України за недійсним правочином застосовується реституція.

За правилами ч.1ст.722 ЦК України право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття та відповідно до ч.4 цієї статті, прийняття обдарованим документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору є прийняттям дарунка.

Всі документи на будинок були передані позивачці і знаходяться у неї на даний час. З моменту дарування і дотепер відповідачка в будинку не проживає, є громадянкою Росії.

Водночас, враховуючи, що діюча редакція Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у статті 19 передбачає як підставу реєстрації прав на нерухоме майно рішення судів, але стаття 26 цього Закону вказує на обов'язковість зазначення судом про скасування запису про державну реєстрацію права власності при внесенні записів до Державного реєстру прав, суд приходить до висновку, що право позивачки не буде захищене повністю.

А тому позовна вимога підлягає задоволенню шляхом зазначення в резолютивній частині рішення про скасування державної реєстрації на спірну частину будинку та здійснення державної реєстрації за позивачкою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 203,230 ЦК України , - суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 укладений 20.08.2005 року між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 від 14.12.2005 року за ОСОБА_2 та здійснити державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом 10 днів після його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Коваленко В.П.