Справа № 215/3250/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2016 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді Квятковського Я.А.

за участю секретаря Пасько М.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

26.07.2016 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 120000 грн., у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності.

В обґрунтування вказує, що з 29.03.1982 року по 19.06.2015 року працював за спеціальністю помічником машиніста екскаватора, машиністом екскаватора на ПрАТ, а всього 33 років 2 місяці, ним отримано хронічне професійне захворювання вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебральної переферичної ангіодистонії з порушенням трофіки кистей, ускладненої ІХС: постінфарктий кардіосклероз, гіпертонічною хворобою 111ст.; у поєднанні з помірно вираженим полірадикулярним синдромом (L-4, L-5, SI), остеоартрозом колінних суглобів (ПФ першого другого ступеня), стійким больовим компонентом, яке відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу від 16.07.2015 року № 1004, виникло з вини роботодавця.

Згідно Довідки МСЕК від 13.10.2015 року, йому первино було встановлено 60% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності з переглядом 01.10.2016 року. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивача, стаціонарного та амбулаторного лікування, йому важко виконувати будь яку роботу, він страждає на важкість при ходьбі, головний біль, запаморочення, безсоння, він обмежений в вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв"язки. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 120000 грн. моральної шкоди.

Представник позивача ОСОБА_1 в судове засідання зявився, позов підтримує в повному обсязі.

Представник ПрАТв судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечує, також надав письмові заперечення вказує, що позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є обєктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує на відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено поясненнями сторін, медичними висновками, а.с. 18-20, 26-31, актом розслідування хронічного професійного захворювання а.с.14-17, що позивачу ОСОБА_3 встановлено хронічне професійне захворювання, а саме вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебральної переферичної ангіодистонії з порушенням трофіки кистей, ускладненої ІХС: постінфарктий кардіосклероз, гіпертонічною хворобою 111ст.; у поєднанні з помірно вираженим полірадикулярним синдромом (L-4, L-5, SI), остеоартрозом колінних суглобів (ПФ першого другого ступеня), стійким больовим компонентом. Позивачу 13.10.2015 було встановлено 60% втрати професійної працездатності, а.с.21-22. Позивач протягом 33 років 2 місяців працював у ПрАТ на момент встановлення профзахворювання, а.с.-9-13.

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є"ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей.

Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст.153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, інформаційної довідки про умови праці на підприємстві а.с. 14-17, встановлене професійне захворювання, а саме вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебральної переферичної ангіодистонії з порушенням трофіки кистей, ускладненої ІХС: постінфарктий кардіосклероз, гіпертонічною хворобою 111ст.; у поєднанні з помірно вираженим полірадикулярним синдромом (L-4, L-5, SI), остеоартрозом колінних суглобів (ПФ першого другого ступеня), стійким больовим компонентом. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є шкідливі, напружені умови праці: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Шкідливі умови праці ПрАТ відносяться до 3 класу 1-3 ступеня. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров"я, рекомендовано згідно п.16-18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Суд враховує характер захворювання, пов'язаного з обмеженням в вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв"язки, він страждає на важкість при ходьбі, головний біль, запаморочення, безсоння, він обмежений в вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв"язки в зв'язку з цим; їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках.

Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичним висновком а.с. 18-20, 26-31, позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 26000,00 грн. моральної шкоди у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму що вимагає позивач завищеною.

Посилання представника відповідача на добровільний вибір позивачем умов праці та обєктивний характер шкідливості умов його праці суд до уваги не приймає, так як вони не мають правового значення для вирішення спору.

Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 81, 88, 209 ч.3, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ін НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 26 000 (двадцять шість тисяч) грн., без урахування податків з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В інший частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення.

СУДДЯ: