Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Рожин Ю.М.,

секретар судового засідання Шептицька С.С., за участю позивача, представника позивача адвоката Суходольського В.І., відповідача та представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Корецького районного суду від 19 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

28 березня 2016 року ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулася в Корецький районний суд з позовом до ОСОБА_6, в обґрунтування якого вказувала, що 29.08.1998 року між нею та ОСОБА_7 було укладено шлюб.

У 2003 році вони з чоловіком купили у ОСОБА_6 житловий будинок вартістю 5000 грн., що становило на час укладення договору 500 доларів США. Між ними була досягнута домовленість, що технічну документацію для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу виготовить відповідач.

У 2006 році вона зверталася до ОСОБА_6 з наміром переоформити будинок, проте остання їй відмовила, хоча договір купівлі-продажу підписала. В 2015 році вона виготовила технічну документацію за власні кошти та додатково виплатила ОСОБА_6 1000 грн., а вона в свою

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1199/2016 Головуючий у 1 інстанції : Кулик Є.В.

Доповідач : Григоренко М.П.

чергу виготовила доручення з усіма правами розпоряджатися вказаним будинком. Після чого, позивач замовила технічну документацію на будинок та на земельну ділянку, витративши 1024 грн. та 300 грн.

В 2016 році їй стало відомо, що відповідач анулювала надане їй доручення, причини пояснити відмовилася. Отримані 500 доларів США відповідач визначила як завдаток та відмовилася повертати.

Із цих підстав просила стягнути з ОСОБА_6 на користь неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 кошти в сумі 15465 грн., судові витрати стягнути з відповідача.

Рішенням Корецького районного суду від 19 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що судом не було надано належної оцінки поясненням свідків, копії доручення, наявності фіскального чека на витрачені нею кошти, звукозапису судового засідання, поясненням самої ОСОБА_6 Крім того, відповідач не подала свого заперечення на позов.

Факт отримання ОСОБА_6 авансу в сумі 500 доларів США за житловий будинок стверджується поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Крім того, в судовому рішенні зазначено, що розглянуто справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення коштів, а вона зверталася з позовом в інтересах неповнолітніх дітей : ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів на їх користь.

Із цих підстав просить скасувати рішення Корецького районного суду від 19 травня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_6 на користь неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти в сумі 15465 грн., судові витрати покласти на відповідача.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_3 та її представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Відповідач та його представник просили відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Повністю відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними та не доведені належними доказами, оскільки укладений між чоловіком останньої та відповідачем договір купівлі-продажу житлового будинку є нікчемним, а факт передачі авансу не може підтверджуватись показами свідків.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, у зв'язку із невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, з ухваленням у справі нового рішення.

По справі встановлено і це визнається стороною відповідача, що 23 травня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 була досягнута домовленість про купівлю-продаж останнім належного відповідачу житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 яка була оформлена у вигляді письмового договору (а.с. 4), без його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Відповідач визнає ту обставину, що на виконання цієї домовленості нею було отримано від ОСОБА_7 5000 грн., що на той час дорівнювало 500 доларів США, який вона вважає завдатком.

Дані обставини також стверджуються рішенням Корецького районного суду від 17 березня 2016 року, яке набрало законної сили.

Також ОСОБА_6 визнала ту обставину, що у зв'язку із досягненням вищевказаної домовленості, ОСОБА_3, за її дорученням, здійснила оформлення технічної документації на вищевказаний житловий будинок, в зв'язку із чим тією було витрачено власні кошти, в розмірі 1024 грн.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В ході судового розгляду справи позивач пояснила, що з ОСОБА_7 вона розлучилась, а тому єдиними спадкоємцями останнього на даний час є його неповнолітні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в зв'язку із чим і позов заявлено саме в інтересах останніх, як правонаступників її колишнього чоловіка.

Згідно частини 4 статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Твердження відповідача про те, що отримані нею від ОСОБА_7 грошові кошти є завдатком на увагу не заслуговують, із наступних підстав.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу за вже укладеним зобов'язанням, і способом забезпечення виконання цього зобов'язання.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і відповідно до ст. 1212 ЦК України повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

В той же час, також не заслуговують на увагу і твердження позивача, що аванс відповідач отримала у вигляді 500 доларів США, оскільки обидві сторони у справі визнали, що розмір авансу між покупцем та продавцем визначався у національній валюті України, а фактичний розрахунок було здійснено в іноземній валюті, за відповідним на той час курсом гривні до курсу долара США, оскільки це на той час було зручно для обох сторін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки по справі встановлено, що у зв'язку із досягненням домовленості про продаж житлового будинку відповідач отримав від ОСОБА_7 5000 грн., які є авансом, а не завдатком, тому ці кошти підлягають стягненню із ОСОБА_6 на користь законного представника неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_3.

Так само, підлягають стягненню із відповідача на користь позивача і грошові кошти, в розмірі 1024 грн, які остання витратила на оформлення технічної документації на житловий будинок, який належить ОСОБА_6

В задоволенні решти позовних вимог має бути відмовлено, оскільки витрати по оформленню доручення ОСОБА_3 взяла на себе із власної ініціативи, а отримання 1000 грн. за надання згоди на видачу доручення відповідач заперечує. Будь-які належні та допустимі докази з даного приводу в матеріалах справи відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Корецького районного суду від 19 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь законного представника неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_3 - 6024 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

Ю.М. Рожин