АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/4589/16 Головуючий 1 інст. Бєссонова Т.Д.
Справа № 623/1061/16-ц Доповідач Кірсанова Л.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Котелевець А.В., Трішкової І.Ю.

за участю секретаря - Сотнікової А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями адресою: вул. Горького, 72-А в м. Ізюмі Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2, померлого 28 липня 2015 року.

Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на вказаний житловий будинок, розташований за адресою : вул. Горького, 72-А в м. Ізюмі Харківської області, що належав померлому на підставі свідоцтва про право власності від 10.03.1988 року виданого Ізюмським міськкомунгоспом.

Оформити право власності в нотаріальній конторі вона не має можливості, оскільки оригінал свідоцтва про право власності від 10.03.1988 року було втрачено.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необгрунтованість рішення суду, неповне з»ясування судом обставин по справі. Вказує на те, що згідно відповіді Ізюмської державної нотаріальної контори зі спадкового реєстру від 28 квітня 2016 року за № 43733489 після смерті ОСОБА_2, спадкова справа не заводилася оскільки відповідно до Інструкції «Про нотаріат» нотаріус не повинен заводити спадкову справу у зв»язку з фактичним прийняттям спадщини. Зазначає, що після смерті чоловіка фактично прийняла спадщину за адресою м. Ізюм вул. Горького 72-А . оскільки мешкала разомз чоловіком з 1982 року, в тому числі і на день смерті чоловіка і мешкає у ньому по теперішній час.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надала докази на підтвердження того, що вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_2, померлого 28 липня 2015 року та постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Судова колегія не може погодитися з вказаним висновком суду першої інстванції, так як такий висновок не відповідає обставинам справи та вимогам закону та добути у справі доказам.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи свідчать, що 28 липня 2015 року помер чоловік позивачки ОСОБА_2 (а.с.11)

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку загальною площею -122,8 кв.м., житловою площею 51,78 кв.м. та господарсько - побутовими будівлями : «Б»-гараж площею 24,6 кв.м, »В»-погріб 12,6 кв.м., »Г»-сарай-16,6 кв.м, »Д» -вбиральню , «Ж»- навіс -21,7 кв.м. «З»- літній душ -2,0 кв.м., №1- паркан-13,0 кв.м., К-колодязь , розташованого в м. Ізюмі, вул. Горького, 72-А Харківської області, що належав померлому на підставі свідоцтва про право власності від 10.03.1988 року виданого Ізюмським міськкомунгоспом.

Спадкоємцем першої черги по закону, після смерті ОСОБА_2, відповідно до ст.1261 ЦК України є дружина померлого ОСОБА_1, (а.с.10).

На момент смерті чоловіка ОСОБА_2 позивач мешкала разом з ним у вказаному будинку за адресою м. Ізюм вул. М.Горького буд.72-А.

З пояснень позивача вбачається, що вона зверталася до нотаріальної контори, але отримала відповідь, що необхідно надати нотаріусу правовий документ- оригінал свідоцтва про право власності на будинок від 10.03.1988 року виданий Ізюмським міськкомунгоспом, який підтверджує право власності померлого на майно, яке успадковується. Нотаріус їй роз»яснила, що в зв»язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на житловий будинок, їй необхідно звернутися до суду для визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування ( а. с. 12).

Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» для вирішення спірного питання позивач звернулася до суду.

Оскільки ОСОБА_1 зареєстрована в спадковому будинку з 1982 року, на час смерті чоловіка також проживала у цьому будинку, після смерті чоловіка продовжує проживати будинку, сплачує комунальні послуги, підтримує будинок в належному стані, то спадщину після смерті чоловіка вона фактично прийняла .

Відповідно до ч.З ст.1268 ЦК України, якщо у встановлений законом строк спадкоємець не подала заяву про прийняття спадщини, але на час її відкриття постійно проживала разом із спадкодавцем, то вважається, що спадкоємець прийняв спадщину.

До нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини вона не зверталася.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з наведеного колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення.

За таких обставин судова колегія задовольняє апеляційну скаргу ОСОБА_1 Рішення районного суду скасовує та постановляє нове рішення про задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 2 ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 травня 2016 року скасувати, постановити нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок А-1 загальною площею 122,8 кв.м., житловою площею 51,7 кв.м. та господарські будівлі, розташований за адресою: вул. Горького, 72-А в м. Ізюмі Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2, померлого 28 липня 2015 року.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: