НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/7300/15
№ 2/183/495/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Юр'євої Т.І.,

секретаря - Борух Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новомосковську справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що 18.09.2006 року ОСОБА_1 отримала кредит у ЗАТ КБ «Приватбанк» у сумі 7500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» у зв'язку із зміною найменування банку від 30.04.2009 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів, що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ КБ «Приватбанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь - якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3 Умові та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування кредитною карткою» та «Тарифами банку».

При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однієї із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до Умов - кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування кредитною карткою».

У відповідності до ч.3 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Згідно ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з поверненням кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку.

Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів , позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову.

У порушення норм закону та умов договору, Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.10.2015 р. має заборгованість у розмірі 31062,18 грн., яка складається з наступного:

- 5245,25 грн. - заборгованість за кредитом;

- 21011,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,

- 2850,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією,

а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1455,34 грн. - штраф (процентна складова).

На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за кредитним договором не погашає.

Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним Договором відповідач порушив норми законодавства та Умови кредитного договору.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.09.2006 року у вищевказаному розмірі, а також стягнути судові витрати: судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

12.01.2016 року позивачем подані письмові пояснення до позовної заяви та заперечень відповідача, в яких позивач вказує, що 18.09.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір №б/н. Позивачем вказано, що перебіг строку позовної давності по вказаному кредитному договору переривався на підставі ст. 264 ЦПК України, оскільки 28.01.2013 року відповідачем були внесені кошти на картку, що свідчить про визнання боргу відповідачкою. На підставі цього позивач вважає, що строк позовної давності відповідачем дотримано.

У судове засідання представник позивача не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідачка та її представник - адвокат Ямковий В.Ф., у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду письмові заперечення відповідно до яких, позовні вимоги відповідачка ОСОБА_1 не визнає, просить суд про застосування строку позовної давності. Вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України, щодо стягнення боргу, оскільки кінцевий термін повернення кредиту, визначений строком дії картки становить 18.09.2009 року. Також відповідачем зазначено, що на її ім'я у ПАТ КБ «Приватбанк» оформлено дві кредитні картки - № договору/рахунку НОМЕР_1 - заборгованість по якій просить стягнути позивач у вказаному позові, та НОМЕР_2 від 21.10.2009 року. По другій картці позовних вимог позивачем не заявлено. Просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі на підставі вищевикладеного у запереченнях проти позову.

Згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

18.09.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого банк надав Позичальнику кредитний ліміт у сумі 7500,00 грн. зі сплатою 36,00% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» у зв'язку із зміною найменування банку від 30.04.2009 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів, що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ КБ «Приватбанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін.

Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогою кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Суд вважає, що оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку.

У судовому засіданні встановлено, що строк дії кредитної картки за договором від 18.09.2006 року сплинув 18.09.2009 року, відповідно до терміну дії картки. Суд вважає, що з цього моменту у позивача виникло право звернутися за захистом своїх порушених прав, оскільки відповідачем були порушені умови договору щодо погашення кредитної заборгованості, і почався перебіг строку позовної давності по вказаному договору

Згідно наявної в матеріалах справи виписки по особовому рахунку по картці №733477 за період з 06.102.006 року по 31.12.2015 року остання транзакція по картці здійснена 01.09.2008 року, а виникнення простроченої заборгованості у зв'язку з невнесенням чергового місячного платежу відбулось 29.08.2008 року. Посилання позивача у письмових поясненнях про те, що відповідачка вносила черговий платіж 28.01.2013 року не підтверджені даною випискою, яка прикладена до вказаних пояснень представника позивача.

Таким чином, судом встановлено, що перебіг позовної давності почався 18.09.2009 року, а позовна заява надійшла до суду 18.11.2015 року, тобто зі спливом строку позовної давності, визначеним ст. 257 ЦК України, заяв від позивача про поновлення вказаного строку, причини пропуску строку не заявлено.

Тому, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, у зв'язку з порушенням строків звернення позивача за захистом своїх порушених прав, визначених ст. 257 ЦПК України.

Враховуючі вищевказане, суд вважає у позові Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підстав для стягнення на користь позивача судового збору не має.

На підставі викладеного та керуючись ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 3,10,11, 14, 60, 61,88, 213, 215, 223, 257, 213, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У позові Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Дніпропетровської через Новомосковський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.І. Юр'єва