Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2382/15-ц

29 січня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді:Мужика І.І.

секретаря: Шутки А.Д.

з участю позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач по справі ОСОБА_2 вимоги позовної заяви підтримав з підстав, наведених в позовній заяві.

Просить суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1

Відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не прибули з невідомих суду причин. Про час і місце слухання справи повідомлені вчасно через оголошення у пресі у встановленому законом порядку, яке розміщене в газеті «Галичина» № 4(5153) від 19.01.2014 року.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України/ постановляє заочне рішення/.

Суд, вислухавши пояснення сторони по справі, свідків, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту ст. 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню всіх обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі.

А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Згідно ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.155 Житлового кодексу України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено право користування жилим будинком.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить позивачу по справі ОСОБА_2 на праві приватної власності, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського ОБТІ від 04.02.2004 року згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Надвірнянської РДНК від 24.01.2004 року, копії яких долучено до матеріалів справи(ас.5-6).

З'ясовано також, що відповідачі по справі ОСОБА_3-дружина позивача та ОСОБА_5-син позивача відповідно з 2009 року та з 2013 року не проживають з позивачем по справі оскільки виїхали за межі України на заробітки.

Даний факт підтверджується також актами обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї від 13.02.2015 року; 18.06.2015 року та від 09.09.2015 року, які складені депутатом Волосівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області(ас.8-10).

Також даний факт також ствердили судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

В зв'язку з тим, що відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вже тривалий час не проживають в будинку позивача, в останнього виникають проблеми зі сплатою надміру нарахованих комунальних послуг та з отриманням субсидії, що змусило позивача звернутися до суду.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку у відповідності ст.405 ЦК України.

Вирішуючи позов, суд погодився з доводами позивача про те, що протягом тривалого часу відповідачами не вживалися будь-які заходи для збереження за собою права на користування житлом, а тому вони втратили на нього право, оскільки тривала відсутність сталася без поважних на те причин.

З огляду на всі зазначені вище обставини суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст. 391,405 ЦК України та керуючись ст.ст. 213-215, 218, 293 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Мужик І.І.

Рішення виготовлено в повному обсязі 01.02.2015 року