АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/991/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1725/16Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко С.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Карнауха П.М., Чумак О.В.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідачів - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Український ОСОБА_4" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український ОСОБА_4" ОСОБА_5

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Український ОСОБА_4" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Український ОСОБА_4" до ОСОБА_6, Приватного підприємства "Антарекс" про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ПАТ «Український ОСОБА_4» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації звернулося до суду з вказаним позовом, уточненим у ході розгляду справи, до відповідачів, посилаючись на те, що 07.11.2012 року між ПАТ «Український бізнес банк» та Приватним підприємством «Антарекс» був укладений Кредитний договір №11 із подальшими змінами, внесеними сторонами додатковими угодами від 18 червня 2013 року та 28 березня 2014 року.

Зазначають, що 07 листопада 2012 року з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов»язань за кредитним договором між ПАТ «Український бізнес банк» та ОСОБА_6 був укладений договір поруки №1/11 та ПП «Антарекс» взяті на себе зобовязання належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 10.07.2015 року, заборгованість за кредитним договором складає - 3241580,54 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 2938675,83 грн.; за процентами - 179315,69 грн.; за комісіями 7500,00 грн.; за пенею - 116089,02 (т.1, а.с.1-3, 149).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 23.03.2016 року заяву представника позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду задоволено.

Частину позовних вимог, в частині стягнення нарахованих відсотків за простроченим боргом на підставі п.4.6 Кредитного договору №11 від 07.11.2012 року в сумі 93605,71 грн. залишено без розгляду (т.2, а.с.118).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Український бізнес банк» до ОСОБА_6, Приватного підприємства «АНТАРЕКС» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто солідарно з Приватного підприємства «Антарекс» та ОСОБА_6 суму основного боргу за кредитним договором №11 від 07.11.2012 року, укладеним між ПАТ «Український бізнес банк» та Приватним підприємством «Антарекс» в сумі 2333200,00грн.

Стягнуто з Приватного підприємства «Антарекс» на користь держави 17499,00 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 17499,00 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

З цим рішенням не погодився позивач, представник якого, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог у розмірі 614774,83 грн. скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Український бізнес банк» задовольнити; змінити рішення в частині, виключивши з нього наступний висновок суду: «Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, в останньому судовому засіданні просив розірвати кредитний договір №11 від 07.11.20112 року, укладений між ПАТ «Український бізнес ОСОБА_4» та Приватним підприємством «Антарекс».

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що судом не було враховано, що 31.07.2015 року під час розгляду справи відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості за кредитним договором №11 від 07.11.2012 року, у розмірі 200000,00 грн., а тому вважає, що в цій частині суд повинен був позовні вимоги залишити без задоволення.

Також вказує, що судом не було зясовано. у погашення якої заборгованості і в яку чергу ці кошти були направлені відповідно до п.4.7 Кредитного договору.

Окрім того, зазначає, що в останньому судовому засіданні представник позивача не змінював позовних вимог та не відмовлявся від позову у будь-якій його частині та не просив розірвати кредитний договір №11 від 07.11.2012 року.

Вказує, що матеріали справи не містять жодних документів на підтвердження спільних висновків, угод чи домовленостей між ПАТ «Український бізнес банк» та ПП «Антарекс» стосовно узгодження суми боргу за кредитним договором №11 від 07.11.2012 року у розмірі 2333200,00 грн., та, на думку представника позивача, місцевим судом взагалі не обґрунтовано причин відмови у задоволенні позовних вимог Банку у розмір 614774,83 грн.

У поданих суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_6, посилаючись на недоведеність та суперечливість її доводів, зокрема, те, що рішення не містить вказівки на розірвання договору, а судом правомірно стягнуто з відповідачів суму основного боргу в розмірі 2333200,00грн.

Зазначають, що питання щодо стягнення пені та штрафних санкцій за кредитним договором також досліджувалося місцевим судом, а представник позивача погодився з тим, що вони не підлягають стягненню з відповідачів, оскільки ПП «Антарекс» проводило свою господарську діяльність на території проведення АТО, а тому посилання у скарзі на те, що місцевим судом не наведено обґрунтувань відмови у задоволенні позову в частині стягнення 614774,83грн. є безпідставним.

Вказують, що представником ПП «Антарекс» було надано оригінал платіжного доручення про часткову сплату заборгованості за договором у сумі 200000,00грн., однак позивачем не було виконано вимогу суду щодо надання довідки про порядок зарахування вказаної суми в рахунок погашення заборгованості за договором, тому суд, ухвалюючи рішення, зазначив, що він розглядає справу за наданими сторонами доказами.

Вважають, що, оскільки позивач не довів право мірність стягнення коштів у сумі 614774,00грн., суд законно відмовив йому у стягненні цієї суми.

У зв»язку з цим прохали скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та прохав її задовольнити.

Представник відповідачів апеляційну скаргу не визнав та прохав її відхилити, звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі в частині стягнення з ПП «Антарекс» суми основного боргу за кредитним договором та судового збору.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення представників сторін, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що, 07 листопада 2012 року між ПАТ «Український бізнес банк» та Приватним підприємством «Антарекс» був укладений Кредитний договір №11 (далі-Кредитний договір, т.1, а.с.5-6).

За умовами п.1.1 ОСОБА_7 надав ПП «Антарекс» у тимчасове користування довгостроковий кредит у формі непоновлюваної кредитної лінії у сумі 3000000,00 грн. на придбання комерційної нерухомості, а саме: адміністративно-складського приміщення на строк з 07 листопада 2012 року до 07 листопада 2017 року, зі сплатою 22% річних.

Пунктом 4.1 Кредитного договору встановлено обовязок ПП «Антарекс» під час користування кредитом дотримуватися принципів кредитування: строковості, зворотності, платності, цільового використання, забезпеченості.

Згідно абз. 2 п.4.3. Кредитного договору, боржник зобовязаний щомісячно, не пізніше сьомого числа місяця, наступного за звітним, сплачувати банку комісійну винагороду за супроводження кредитної заборгованості у сумі 3750,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до п.4.4 Кредитного договору, ПП «Антарекс» зобовязується використовувати кредит на вказані у цьому договорі цілі. Пунктом 4.5. кредитного договору передбачено обовязок боржника погасити наданий банком кредит до 07 листопада 2017 року включно згідно з графіком погашення, що є додатком №1. У відповідності до п.4.6. Кредитного договору, у разі невиконання зобов»язань відповідно до п.4.5 цього договору, ПП «Антарекс» сплачує позивачу відсотки у розмірі 3% відсотків річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення.

До Кредитного договору №11 від 07.11.2012 року було додано Графік погашення, як додаток 1.1, який було погоджено сторонами їх підписами (т.1, а.с.7).

18.06.2013 року між ПАТ «Український бізнес банк» та ПП «Антарекс» було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №11 від 07.11.2012 року, згідно якої сторони домовились, що банк надає ПП «Антарекс» у тимчасове користування довгостроковий кредит у формі непоновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 4000000,00 грн. на придбання комерційної нерухомості, а саме: адміністративно-складського приміщення на строк до 07 листопада 2017 року зі сплатою 22% річних та викладено в новій редакції додаток 1.1 «Графік погашення» (т.1, а.с.8).

28.03.2014 року між ПАТ «Український бізнес банк» та ПП «Антарекс» було укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору №11 від 07.11.2012 року, згідно якої було викладено у новій редакції додаток 1.1 «Графік погашення» (т.1, а.с.9).

Як установлено місцевим судом, 07.11.2012 року між ПАТ «Український бізнес банк» та ПП «Антарекс» був укладений договір іпотеки (з подальшими змінами), посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 2299, згідно якого в іпотеку банку передано виробничі будівлі, що знаходяться за адресою: м. Полтава, вул. Визволення, буд. 21.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов»язань за Кредитним договором 07.11.2012 року між ПАТ «Український бізнес банк» та ОСОБА_9 був укладений договір поруки №1/11 (т.1, а.с.10).

На підставі п.1.1 договору поруки Поручитель зобовязався солідарно нести відповідальність перед позивачем за виконання зобовязань за кредитним договором №11 від 07 листопада 2012 року, укладеним між Банком та ПП «Антарекс» на суму 3000000,00 грн., зі сплатою 22,00% річних, зі встановленим строком погашення до 07 листопада 2017 року. Згідно п.2.2. договору поруки, ОСОБА_9 зобовязався відповідати усім своїм майном при недостатності грошових коштів в обсязі вимог позивача. Термін дії договору поруки встановлювався до повного виконання позичальником або Поручителем боргових зобовязань перед позивачем, що передбачено п.3.2 договору поруки.

18.06.2013 року між банком та ОСОБА_9 була укладена додаткова угода до договору поруки, згідно якої сторони домовились, що ОСОБА_9 зобовязався солідарно нести відповідальність перед позивачем за виконання зобов»язань за кредитним договором №11 від 07 листопада 2012 року, укладеним між банком та ПП «Антарекс» на суму 4000000,00 грн. зі сплатою 22,00% річних, зі встановленим строком погашення до 07 листопада 2017 року. Згідно п.4.1 договору поруки, у разі невиконання або неналежного виконання ПП «Антарекс» зобовязань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед позивачем як солідарні боржники (т.1, а.с.11).

З 02 грудня 2014 року ПП «Антарекс» взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконувало не своєчасно та не в повному обсязі, у звязку з чим почала утворюватися заборгованість.

13.02.2015 року ПАТ «Український бізнес банк» направило директору ПП «Антарекс» Вимогу на суму 255863,00 грн. станом на 09.02.2015 року, з проханням протягом 5 днів погасити заборгованість шляхом зарахування коштів на транзитний рахунок. Також, Банком було попереджено боржника, що у випадку на виконання вказаної вимоги, вони будуть змушені звернути стягнення на предмет застави відповідно до п.3.1 договору іпотеки в порядку. встановленому законом (т.1, а.с.87-88).

Також, 13.02.2015 року ПАТ «Український бізнес банк» направило ОСОБА_9О, Вимогу на суму 255863,00 грн. станом на 09.02.2015 року, з проханням протягом 5 днів погасити заборгованість шляхом зарахування коштів на транзитний рахунок. Також, Банком було попереджено Поручителя, що у випадку невиконання вказаної вимоги, вони будуть змушені звернутися до суду за захистом своїх прав та стягнути з ОСОБА_9 вказану заборгованість в порядку, встановленому законом (т.1, а.с.89-90).

Як убачається з Висновку судової економічної експертизи №10059 від 21.12.2015 року, згідно з умовами наданого кредитного договору №11 від 07.11.2012 року заборгованість ПП «Антарекс» станом на 10.07.2015 року складає 3200934,63 грн., у тому числі: заборгованість за основною сумою кредиту -2932847,88 грн.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом -146888,21грн.; заборгованість по сплаті комісійної винагороди за супроводження кредитної заборгованості -7500,00 грн.; пеня 113698,54 грн. У звязку з ненаданням на дослідження первинних документів, що підтверджують надання кредитних коштів, а також первинних документів у повному обсязі, що підтверджують погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, підтвердити розмір заборгованості ПП «Антарекс» за кредитним договором №11 від 07.11.2012 року станом 10.07.2015 року документально не надається за можливе (т.1, а.с.213-217).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з урахуванням вимог статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», проведених ПП «Антарекс» погашень заборгованості, та оскільки в останньому судовому засіданні сторони дійшли спільного висновку, що сума основного боргу за кредитним договором №11 від 07 листопада 2012 року становить 2333200,00 грн., прийшов до висновку, що вона підлягає стягненню.

Такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

За змістом ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

За правилами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Зі змісту п.29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних прав «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5 вбачається, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК.

З останніх уточнень Банку, поданих до суду 15.07.2016 року, вбачається що, внаслідок неналежного виконання ПП «Антарекс» своїх зобовязань перед позивачем станом на 10.07.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором №11 від 07.11.2012 року, яка становить 3241580,54 грн., та складається з: заборгованість за основним боргом - 2938675,83 грн.; за процентами - 179315,69 грн.; за комісіями - 7500,00 грн.; за пенею - 116089,02.

Також, як зазначено вище, відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 23.03.2016 року частину позовних вимог, в частині стягнення нарахованих відсотків за простроченим боргом на підставі п.4.6 Кредитного договору №11 від 07.11.2012 року в сумі 93605,71 грн. залишено без розгляду (т.2, а.с.118).

Окрім того, з матеріалів справи слідує, що 31.07.2015 року ПП «Антарекс» було погашено суму заборгованості у розмірі 200000,00 грн., яка, відповідно до розрахунку, наданого ПАТ «Український бізнес банк», була розподілена наступним чином:

-140881,48 грн. та 18941,38 грн. на погашення прострочених процентів;

-3083,71 грн. та 666,29 грн. на погашення прострочених комісій;

-36427,14 грн. на погашення простроченої суми основної заборгованості.

Як убачається з матеріалів справи, 16.05.2016 року, відповідно до платіжного доручення НОМЕР_1 ПП "Антарекс" сплатило 1000000,00 грн., призначення платежу - часткова сплата основного боргу за кредитним договором №11 від 07.11.2012 року по справі № 553/991/15-ц згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 19.04.2016 року.

З наданого представником банку 12.07.2016 року розрахунку вбачається, що дана сума, у відповідності до призначення платежу, була зарахована на погашення заборгованості за основним боргом.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З урахуванням наведеного, оскільки в уточненому позові сума за основним боргом вказана - 2938675,83 грн., а 31.07.2015 року ПП «Антарекс» було сплачено 36427,14 грн., 16.05.2016 року 1000000,00 грн. то до стягнення на користь позивача підлягає 1902248,69 (2938675,83-36427,14-1000000,00) грн. - заборгованості за основним боргом.

Також, в уточненому позові вказано, що до стягнення з відповідачів підлягає 179315,69 грн. за нарахованим процентами. 31.07.2015 року ПП «Антарекс» було сплачено 140881,48 грн. та 18941,38 грн., які були перераховані Банком на погашення заборгованості за простроченими процентами. Також, ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 23.03.2016 року частину позовних вимог, в частині стягнення нарахованих відсотків за простроченим боргом на підставі п.4.6 Кредитного договору №11 від 07.11.2012 року в сумі 93605,71 грн. залишено без розгляду. З урахуванням вищевикладеного вбачається, що станом на 10.07.2015 року заборгованості по процентах у відповідачів не було.

Станом на 10.07.2015 року ОСОБА_7 просив стягнути з відповідачів 7500,00 грн. заборгованості за комісіями. 31.07.2016 року ПП «Антарекс» було сплачено 3083,71 грн. та 666,29 грн., які були перераховані Банком на погашення заборгованості по прострочених комісіях, а тому до стягнення з ПП «Антарекс» та ОСОБА_6 підлягає заборгованість за простроченими комісіями у розмірі 3750,00 грн.

Окрім того, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає сума пені, яка в уточненому позові станом на 10.07.2015 році встановлена у розмірі 116089,02 грн. Стягнення штрафів Банком станом на 10.07.2015 року не заявлялось.

Статтею 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Також, статтею 10 даного Закону встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до ОСОБА_10 №6530 від 21.07.2016 року про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), Полтавська торгово-промислова палата, на підставі ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні», Регламенту про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зокрема: акти тероризму на території міста Донецьк Донецької області Приватному підприємству «Антарекс».

ОСОБА_10 №6530 від 21.07.2016 року встановлено, що, згідно Інформації Антитерористичного центру при Службі безпеки України станом на 15 квітня 2014 року та впродовж до поточної дати місто Донецьк Донецької області перебуває під контролем незаконних збройних формувань.

Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначений в межах: настання - 15.04.2014 року, закінчення тривають на 20.07.2016 року.

Як убачається з довідки про заборгованість ПП «Антарекс» станом на 10.07.2015 року, яка додана до уточненого позову, нарахування пені Банком здійснювалось з 11.01.2015 року, тобто в період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який визначено в зазначених вище межах (з 15.04.2014 року та тривають на 20.07.2016 року).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог Банку про стягнення пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами в сумі 116089,02 грн. - з 15 квітня 2014 року із застосуванням положень даного Закону.

Оскільки рішенням місцевого суду було стягнуто 2333200,00 грн., а в мотивувальній чи резолютивній його частині не було наведено розрахунку заборгованості, то колегія суддів позбавлена можливості встановити, з яких частин складається дана сума та в якому розмірі необхідно достягнути кожну зі складових суми, а тому рішення районного суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення.

З урахуванням наведених вище норм закону та погашень, здійснених ПП «Антарекс», заборгованість за кредитним договором №11 від 07.11.2012 року станом на 10.07.2015 року становить 1905998,69 грн., з яких:

-1902248,69 грн. - заборгованості за основним боргом;

-3750,00 грн. - заборгованість за простроченими комісіями;

Частинами першою і другою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також щодо інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до статей 1, 12 ГПК України господарському суду підвідомчі справи між юридичними особами у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконання господарських договорів.

У справі, яка переглядається, виник спір щодо неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором, сторонами якого є дві юридичні особи.

Згідно зі статтею 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Розгляд справ між юридичними особами віднесено до компетенції господарського суду.

Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 17 лютого 2016 року у справі №6-1965цс15, яка в силу вимог ст.360-7 ЦПК Укрїни є обов»язковою для всіх судів України.

За змістом п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.206 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 205 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Таким чином, зазначена справа в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Український ОСОБА_4" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Український ОСОБА_4" до Приватного підприємства "Антарекс" про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та віднесена до юрисдикції господарського судочинства, а тому ухвалене по справі рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження в цій частині.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

За нормою ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

З урахуванням наведеного заборгованість за кредитним договором №11 від 07.11.2012 року станом на 10.07.2015 року в сумі 1905998,69 грн., з яких: 1902248,69 грн. - заборгованості за основним боргом; 3750,00 грн. - заборгованість за простроченими комісіями, підлягає стягненню з поручителя ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності повноважень представника позивача ОСОБА_2 на зменшення позовних вимог, відмови від позову чи визнання позовних вимог до Довірителя повністю чи частково, та щодо укладення мирових угод заслуговують на увагу, оскільки витікають зі змісту Довіреності №88 від 19.10.2015 року, виданої ПАТ «Український бізнес банк» на імя ОСОБА_2

З урахуванням наведеного місцевий суд, в порушення норм закону, зменшив стягувану суму, при цьому не перевіривши повноважень представника на вчинення таких дій.

Твердження в апеляційній скарзі, що в останньому судовому засіданні представник позивача не змінював позовних вимог, не відмовлявся від позову у будь-якій його частині, та не просив розірвати кредитний договір №11 від 07.11.2012 року, не відповідають матеріалам справи, оскільки зі звукозапису судового засідання суду першої інстанції від 19.04.2016 року вбачається, що представник позивача в судових дебатах просив розірвати даний кредитний договір та погодився з розміром стягуваної суми у 2333200,00 грн., не маючи на те відповідних повноважень.

З урахуванням наведеного, вимога апеляційної скарги про зміну рішення місцевого суду в частині, виключивши з нього наступний висновок суду: «Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, в останньому судовому засіданні просив розірвати кредитний договір № 11 від 07.11.20112 року, укладений між ПАТ «Український бізнес ОСОБА_4» та Приватним підприємством «Антарекс» не підлягає до задоволення.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на наведене вимоги ПАТ «Український бізнес банк» необхідно задовольнити частково.

Як убачається з уточненого позову ПАТ «Український бізнес банк» просив стягнути на його користь заборгованість солідарно з Приватного підприємства «Антарекс» та ОСОБА_6 у розмірі 3241580,54 грн., даним рішенням стягується - 1905998,69 грн.

Таким чином, позовні вимоги майнового характеру про стягнення коштів задовольняються на 58,8% (1905998,69 х100:3241580,54).

З наведеного слідує, що за подачу позову до суду першої інстанції з ОСОБА_6 на користь держави необхідно стягнути 10289,41 (17499,00*58,8/100) грн. судового збору та за подачу апеляційної скарги на користь ПАТ «Український бізнес банк» необхідно стягнути з ОСОБА_11 1181,7 грн. судовго збору.

Вимога про стягнення 15422,6 грн. судових витрат, понесених Банком за ведення претензійно-позовної роботи не підтверджена належними та допустимими доказами та не була предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому задоволення не підлягає.

Згідно з п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до п.п.3.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст.15-16,205,303,304,307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст.310,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2016 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Український ОСОБА_4" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Український ОСОБА_4" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за Кредитним договором №11 від 07.11.2012 року станом на 10.07.2015 року в сумі 1905998,69 (один мільйон девятсот пять тисяч девятсот девяносто вісім гривень 69 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 10289,41 (десять тисяч двісті вісімдесят девять гривень 41 коп.) грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» 1181,7 (одна тисяча сто вісімдесят одна гривня 70 коп.) грн. судового збору.

В частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Український ОСОБА_4" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Український ОСОБА_4" до Приватного підприємства «Антарекс» провадження закрити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_12

/підпис/ ОСОБА_13

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області: ОСОБА_1