Справа № 740/1531/16-ц
Провадження № 2/740/568/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 липня 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Матвієнко О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2-ОСОБА_3, представника відповідача-адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивачами заявлені вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим примішенням-буд.№1 по вул.Мирна м.Ніжина Чернігівської області, з посиланням на те, що позивач ОСОБА_2 є власником 3 / 8 часток даного будинку, в якому з 27 березня 2001 року також проживає позивач ОСОБА_1, відповідач, яка народилась в м.Бобровиця Чернігівської області, і має зареєстроване місце проживання у даному будинку, в ньому жодного дня не проживала, постійне місце проживання останньої в с.Березанка Ніжинського району, вул.Набережна, 25, власником 1 / 4 частки даного будинку є ОСОБА_6, який помер 12 липня 2014 року, в добровільному порядку відповідач знятися з місця реєсттрації проживання не бажає.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 підтримав позов за вищевикладених обставин, пояснивши, що позивач ОСОБА_2 сплачує комунальні послуги із врахуванням зареєстрованої у будинку відповідача, яка жодного дня у даному будинку не проживала, відповідач, яка є дочкою ОСОБА_6 і з дозволу якого зареєстрована у даному будинку, ніколи не була членом сім"ї позивача ОСОБА_2, яка дозволу на реєстрацію відповідача не надавала.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позов за вищевикладених обставин, пояснивши, що постійно проживає у даному будинку, право власності на який за нею не зареєстроване, відповідач має зареєстроване місце проживання у будинку з дозволу ОСОБА_6, який є рідним братом позивача ОСОБА_2 і постійним місцем проживання якого було м.Бобровиця, відповідач ніколи не була членом сім"ї ОСОБА_2 і ніколи не проживала у даному будинку, перешкоди у користуванні будинком відповідачу відсутні, частки будинку в натурі не виділені.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що постійне місце проживання відповідача в с.Березанка Ніжинського району, відповідач є спадкоємцем до майна ОСОБА_6, який був власником 1 / 4 частки даного будинку, частки будинку в натурі не виділені.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

За змістом ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає справу в межах заявлених сторонами вимог і на підставі поданих ними доказів; доказування не може грунтуватися на припущеннях.

За правилами ст.ст.150, 156 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно Свідоцтва про право власності від 25 січня 2001 року власниками буд.№1 по вул.Мирна м.Ніжина Чернігівської області є ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в рівних частках. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно... позивач ОСОБА_2 є власником 1 / 4 частки даного будинку на підставі свідоцтва про право власності від 25 січня 2001 року, та 1 / 8 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24 квітня 2003 року, власником іншої 1 / 4 частки є ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 25 січня 2001 року, останній помер 12 липня 2014 року в м.Бобровиця. Обставини щодо власників даного будинку станом на 31 грудня 2012 року підтверджуються також довідкою КП "Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 23 травня 2016 року.

Згідно довідки УДМС України в Чернігівській області від 06 травня 2016 року відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, має зареєстроване місце проживання з 25 травня 1999 року в буд.№1 по вул.Мирна м.Ніжина Чернігівської області.

Відповідно до повідомлень Березанської сільської ради Ніжинського району від 07 квітня 2016 року відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом останніх трьох років проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вищезазначені обставини сторонами в судовому засіданні не заперечуються.

Положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства відповідно до вимог ст.9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 ЦК власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві.

Спір виник між позивачем ОСОБА_2, як співвласником будинку, та відповідачем, як членом сім"ї колишнього співвласника будинку ОСОБА_6, який помер 12 липня 2014 року, і цивільна правоздатність якого припинилась у момент його смерті. Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На об"єкти нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня державної реєстрації (ст.182 ЦК України), а не в момент фактичного передання майна або в будь-який інший момент. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.). Правовомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.). Докази на підтвердження віднесення відповідача до спадкоємців ОСОБА_6, прийняття його спадщини, реєстрації у встановленому порядку права власності на вищезазначений будинок, наявності юридично визначених правомочностей, як власника, на нього-відсутні, доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Стосовно збереження права користування житлом членами сім'ї колишнього власника слід зазначити про усталену практику Верховного Суду України з цього питання. Так, відповідно до висновків, що містяться в ухвалах у справах: № 6-10723св08, № 6-2778св08, № 6-55662св10, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із врахуванням припинення цивільної правоздатності співвласника будинку ОСОБА_6, який помер 12 липня 2014 року, непроживання відповідача у вищезазначеному будинку, відсутності перешкод останній у цьому, відсутності домовленостей відповідача з позивачем ОСОБА_2, як співвласником будинку, відсутності юридично визначених у встановленому порядку правомочностей відповідача щодо володіння та користування даним будинком, відсутності інших співвласників даного будинку із цивільною правоздатністю, наявні підстави для визнання останньої такою, що втратила право користування житловим примішенням,-буд.№1 по вул.Мирна м.Ніжина Чернігівської області.

Враховуючи відсутність юридично визначених у встановленому порядку правомочностей позивача ОСОБА_1, як власника вищезазначеного будинку, підстави для задоволення її позову в судовому засіданні не встановлені, оскільки відповідно до ст.ст.317, 391 ЦК України тільки власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.88 ЦПК України 551 грн. 20 коп судового збору підлягають стягненню із відповідача на користь позивача ОСОБА_2.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим примішенням,-будинком №1 по вулиці Мирна міста Ніжина Чернігівської області.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-відмовити повністю.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 551(п"ятсот п"ятдесят одну) грн. 20 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.П. Олійник .