Справа №647/2022/16-ц
Провадження № 2/647/789/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Волошина Р.Р.,

за участю секретаря Дзежик Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Бериславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «ЮКОС і К» про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати, стягнення пені,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фермерського господарства «ЮКОС і К», посилаючись на те, що вона 30.12.2011 року уклала з відповідачем договір оренди земельної ділянки площею 17,36га. призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебуває у її приватній власності і знаходиться на території Шляхівської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Відповідно до умов договору відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, та визначено орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, яка на момент укладення договору становить 186978 гривень 18 копійки, орендна плата сплачується: 80% в натуральній формі та 20% в грошовій формі. З 2012 року по 2015 рік відповідач сплачував орендну плату частково, без застосування коефіцієнта 1,756 до нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2011 року, в звязку з чим їй не доплачена орендна плата в сумі 20192 гривні 66 копійок, виходячи з нової грошової оцінки земельної ділянки.

В звязку з вищевикладеним просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по орендній платі в розмірі 20192 гривні 66 копійок та пеню за період 2013 - 2015 роки в сумі 926 гривень 43 копійки.

Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову та пояснив, що орендна плата позивачеві виплачена відповідно до умов договору оренди.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом (ч. 8 ст. 93 ЗК України).

Таким спеціальним законом, що регулює орендні земельні відносини та підлягає застосуванню до спірних правовідносин є Закон України від 2 жовтня 2003 року «Про оренду землі» (далі -Закон).

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Він підлягає державній реєстрації і після цього набирає чинності (ст.ст.14, 18, 20 Закону).

Відповідно до ст. 13 Закону за договором оренди землі орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону орендна плата, її розмір, форма платежу, строк і порядок виплати є суттєвими умовами договору оренди землі.

Статтями 24, 25 Закону передбачені права та обов'язки орендодавця та орендаря, зокрема, орендодавець зобов'язаний своєчасно вносити орендну плату в розмірі та строки обумовлені договором.

З наявної в матеріалах справи копії державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.10) вбачається, що позивач є власником земельної ділянки площею 17,36 га, розташованої в межах території Шляхівської сільської ради Бериславського району Херсонської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

30.12.2011 року між ОСОБА_1 та фермерським господарством «ЮКОС і К» укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Бериславському районі, про що у книзі записів вчинено запис від 30.12.2011 року за № 01042 (а.с.4-7).

За умовами договору оренди земельної ділянки від 30.12.2011 року ОСОБА_1 передала відповідачу в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку для вирощування сільськогосподарської продукції площею 17,36 га, вартістю 186978 гривень 18 копійок, яка розташована на території Шляхівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, строком на десять років.

З пунктів 9,10 та 13 даного договору вбачається, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, яка на момент укладення договору становить 186978 гривень 18 копійки, орендна плата сплачується: 80% в натуральній формі та 20% в грошовій формі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. Розмір орендної плати переглядається один раз в три роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках передбачених законом. В усіх інших випадках розмір орендної плати не переглядається.

Згідно п.14 договору оренди, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожний день прострочення.

Звертаючись з позовом, позивач вказала на наявність заборгованості по орендній платі, посилаючись на те, що орендну плату за 2012 -2016 роки їй не доплачено, оскільки, виходячи із нової грошової оцінки земельної ділянки, яка згідно із положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2011 р. № 1185 «Про внесення змін до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів», становить значно більше.

Заявляючи таки вимоги, позивач виходила з того, що орендна плата повинна автоматично змінюватися відповідачем в залежності від нової грошової оцінки земельної ділянки.

Між тим, умовами договору оренди такого не передбачено.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач не зверталася до відповідача з питанням перегляду орендної плати.

В рахунок орендної плати за договором відповідач сплатив позивачеві у 2012 році - 4767 гривень 94 копійки; у 2013 році 3007 гривень готівкою та 1760 гривень 50 копійок видано пшеницею; у 2014 році 4768 гривень 38 копійок; у 2015 році 5850 гривень 36 копійок; в 2016 році 6767 гривень 64 копійки, що не заперечувалось та підтверджено позивачем в судовому засіданні.

За період з 2012 року по 2016 рік включно позивач лише у 2013 році зверталася до відповідача із проханням виплатити частину орендної плати у натуральній формі, що також вона підтвердила в судовому засіданні.

Встановлені судом обставини свідчать, що відповідач з позивачем розрахувався за оренду земельної ділянки з 2012 по 2015 роки, виходячи з розмірів, передбачених положеннями п.5 та п.9 договору.

Крім того, виходячи з умов розрахунку: 80% в натуральній формі та 20% в грошовій формі, відповідач сплачував орендну плату в грошовій формі у розмірі значно більшому, ніж було передбачено договором.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості по орендній платі за 2016 рік є передчасними, оскільки відповідно до п. 11 договору оренди розрахунки здійснюються щорічно після збору врожаю з 15 серпня до 31 грудня. Тобто, термін сплати орендної плати за 2016 рік ще не настав.

Збільшення в односторонньому порядку з боку позивача орендної плати договором не передбачено, а тому посилання на ту обставину, що з 2012 року збільшилася нормативна грошова оцінка земельних ділянок, що автоматично веде до збільшення орендної плати, суперечить умовам договору та діючому законодавству.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, позивач не довела наявність заборгованості по орендній платі.

Крім того, постанова Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2011 року № 1185 «Про внесення змін до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» передбачає застосування відповідних коефіцієнтів для нормативно-грошової оцінки земель, що призводить до зміни з 01січня 2012 року річних сум податкових зобов'язань зі сплати земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, а також може бути підставою для перегляду орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення, укладені з фізичними особами. Тобто положення вказаної постанови не передбачають обов'язкового перегляду розмірів орендної плати за договорами оренди землі, яка належить особам на праві приватної власності, у разі зміни її грошової оцінки.

Вимогами ч.4 ст.201 ЗК України передбачено, що при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок використовується експертна грошова оцінка.

Наведене свідчить, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню.

Таким чином, ні законом ні договором не передбачена автоматична зміна умов договору оренди земельної ділянки в залежності від тих чи інших умов. І закон і договір передбачають можливість зміни розміру орендної плати лише за згодою сторін. Зміни до договору сторонами не вносились. Тому підстав для стягнення орендної плати у розмірі іншому ніж той, який встановлено сторонами, не передбачено.

У зв'зку з відсутністю заборгованості по сплаті орендної плати, відсутні підстави для стягнення пені.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212-215 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до фермерського господарства «ЮКОС і К» про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати, стягнення пені - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р.Р. Волошин