Справа № 354/521/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1439/2016
Головуючий у 1 інстанції Гребик Л. В.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Пнівчук О.В., Василишин Л.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним іпотечного договору від 21.09.2012 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зняття заборони на відчуження нежитлових будівель АДРЕСА_1, зняття заборони на відчуження земельної ділянки,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Яремчанського міського суду від 12 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 21.09.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6, за яким ОСОБА_4 позичив без нарахування відсотків у ОСОБА_5 гроші в сумі 3 997 524,00 грн., що згідно курсу валют НБУ на дату посвідчення договору еквівалентно 500 128,00 доларів США. Договір позики зареєстровано в реєстрі за №1876. З метою виконання договору позики грошей 21.09.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за №1877. Відповідно до даного договору предметом іпотеки є нежитлові будівлі, що знаходяться на АДРЕСА_1, а саме: готельно-ресторанний комплекс загальною площею1243 кв.м., зазначений на плані під літ. «А», адміністративно-господарський комплекс загальною площею 385,6 кв.м., під літ. «Б», навіс під літ. «Б», навіс під літ. «Г», альтанка під літ. «Д», альтанка під літ. «Е», ворота під № «N» та «N1», огорожа під № «N» та «N2», септики під № «N3-N9», та земельна ділянка площею 0,0968 га для будівництва та обслуговування ресторанно-готельного закладу, кадастровий номер НОМЕР_1, розташована в с.Поляниця, ур.Вишня Яремчанської міської ради. У п.3 даного іпотечного договору зазначено, що нежитлові будівлі є власністю іпотекодавця і належать йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Поляницької сільської ради 30.08.2012 року, зареєстрованого ОКП «Коломийське МБТІ» 04.09.2012 року за №604, в книзі №17нф і в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером №37502320.

05.06.2014 року рішенням Яремчанського міського суду у справі №354/802/13-ц визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Поляницької сільської ради від 30.08.2012 року серії НОМЕР_2 та скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.08.2012 року серії №290186; визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлові будівлі за адресою АДРЕСА_1. Відповідно до ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області рішення Яремчанського міського суду набрало законної сили 18.09.2914 року.

Позивач зазначав, що судом встановлено незаконність набуття ОСОБА_4 права власності на готельно-ресторанний комплекс та, як наслідок, визнано недійсними усі правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно, яке не належить іпотекодавцю, а ОСОБА_3, що, на думку останнього, є підставою для визнання недійсним договору.

Рішенням Яремчанського міського суду від 12 травня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним іпотечного договору від 21.09.2012 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зняття заборони на відчуження нежитлових будівель АДРЕСА_1, зняття заборони на відчуження земельної ділянки задоволено.

Визнано недійсним іпотечний договір від 21.09.2012 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 1877.

Знято заборону на відчуження нежитлових будівель АДРЕСА_1, накладену приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровану 21.09.2012 року за №1878.

Знято заборону відчуження земельної ділянки площею 0,0968 га для будівництва та обслуговування ресторанно-готельного закладу, кадастровий номер НОМЕР_3, розташованої в с.Поляниця Яремчанської міської ради, ур.Вишні, накладену приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровану 21.09.2012 року за №1879.

На вказане рішення представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом вимог матеріального та процесуального права, неврахування судом всіх обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що задовольняючи позов, суд виходив з того, що рішенням Яремчанського міського суду від 05.06.2014 року, яке набрало законної сили 18.09.2014 року, у справі №354/802/13-ц визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Поляницької сільської ради від 30.08.2012 серії НОМЕР_2; скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.08.2012 серії НОМЕР_2; визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлові будівлі за адресою АДРЕСА_1. Оскільки передача в іпотеку нежитлових будівель відбулася з порушенням прав власності на ці будівлі, то незаконною є також іпотека земельної ділянки, на якій ці будівлі розміщені і яка необхідна для їх обслуговування. Однак апелянт з такими висновками суду не погоджується, виходячи з наступного. При ухваленні рішення судом не було враховано, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 року, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.08.2015 року, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Яремчанського міського управління юстиції Івано-Франківської області про реєстрацію прав і обтяжень, індексний номер 17073873 від 10 листопада 2014 року на об'єкт: нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3, площею 0,0986 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування ресторанно-готельного закладу за громадянином ОСОБА_3, а також скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вказані нежитлові будівлі та зобов'язано Реєстраційну службу Яремчанського міського управління юстиції поновити запис про реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «ЛУК 2013». На думку апелянта, наведене свідчить про те, що ОСОБА_3 не являвся власником вказаного готельно-ресторанного закладу, а тому у суду не було підстав для задоволення його позовних вимог.

Крім того зазначає, що внаслідок упередженого відношення судом було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ще 01.12.2014 року відкрито касаційне провадження на рішення Яремчанського міського суду від 05.06.2014 року та ухвалу апеляційного суду.

Також апелянт не погоджується із тлумаченням судом положень ч.5 ст.6 Закону України «Про іпотеку», про те, що скасування іпотечного договору на нежитлові будівлі автоматично тягне за собою скасування іпотеки на земельну ділянку, оскільки відповідно до вказаної норми закону, якщо в іпотеку передається земельна ділянка, на якій розташовані будівлі (споруди), які належать іпотекодавцю на праві власності, така земельна ділянка підлягає передачі в іпотеку разом з будівлями (спорудами), на якій вони розташовані. Після звернення стягнення на передану в іпотеку земельну ділянку, на якій розташовані будівлі (споруди), що належать іншій, ніж іпотекодавець, особі, новий власник земельної ділянки зобов'язаний надати власнику будівлі (споруди), такі ж умови користування земельною ділянкою, які мав іпотекодавець.

З наведених підстав апелянт просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів, викладених у ній.

Інші особи, що беруть участь у справі у судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд, на підставі ст.215, ч.1 ст.203, ст. 321 ЦК України та ч.5 ст.6 Закону України «Про іпотеку», виходив з того, що оскільки судовим рішенням від 05.06.2014 року за позивачем ОСОБА_3 визнано право власності на вищевказані нежитлові будівлі та скасовано державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно за ОСОБА_4 з часу проведення реєстрації - 04.09.2012 року, то іпотечний договір від 21.09.2012 року підлягає визнанню недійсним як такий, що порушує право власності позивача ОСОБА_3 на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Суд вважав, що оскільки передача в іпотеку нежитлових будівель відбулася з порушенням прав власності позивача на ці будівлі, то незаконною є також іпотека земельної ділянки, на якій ці будівлі (споруди) розміщені та яка необхідна для їх обслуговування.

Однак погодитись з такими висновками суду не можна за наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 21 вересня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено Іпотечний договір з метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_4 перед ОСОБА_5 за договором позики грошових коштів. Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 1877. Предмет іпотеки складають нежитлові будівлі АДРЕСА_1, а саме: готельно-ресторанний комплекс загальною площею 1243,2 кв.м., зазначений на плані під літ. «А», адміністративно-господарський комплекс загальною площею 385,6 кв.м., під літ. «Б», навіс під літ. «Б», навіс під літ. «Г», альтанка під літ. «Д», альтанка під літ. «Е», ворота під № «N», «N1», огорожа під № «N», «N2», септики під № «N3- N9», та земельна ділянка площею 0,0968 га для будівництва та обслуговування ресторанно-готельного закладу, кадастровий номер НОМЕР_3, розташована в с.Поляниця Яремчанської міської ради, ур.Вишні (а.с.6-9).

У п.3 даного іпотечного договору зазначено, що нежитлові будівлі є власністю іпотекодавця ОСОБА_4 і належать йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Поляницької сільської ради 30.08.2012 року, зареєстрованого ОКП «Коломийське МБТІ» 04.09.2012 року за №604, в книзі №17нф і в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером №37502320. Земельна ділянка є власністю іпотекодавця ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 26.03.2007 року.

Рішенням Яремчанського міського суду від 05.06.2014 року (а.с.12-27), яке набрало законної сили 18.09.2014 року, у справі №354/802/13-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 та ОСОБА_8 про визнання недійсним договору оренди та зустрічним позовом ОСОБА_3, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до ОСОБА_4, виконавчого комітету Поляницької сільської ради, ОКП «Коломийське МБТІ», ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним договору оренди, визнання недійсним та скасування п.2 рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради № 167-22-2012р. від 23.08.2012 року, про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, про визнання права власності на нежитлові будівлі, визнано недійсним та скасовано п.2 рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради №167-22-2012р. від 23 серпня 2012 року в частині оформлення права власності ОСОБА_4 на готельно-ресторанний комплекс в с. Поляниця, участок Вишні №255; визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Поляницької сільської ради від 30.08.2012р. серії НОМЕР_2; скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.08.2012р. серії НОМЕР_2; визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлові будівлі за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Всупереч ст.ст.213, 214 ЦПК України, судом не було враховано, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 року (а.с.107-114), залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.08.2015 року (а.с.96-101), визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Яремчанського міського управління юстиції Івано-Франківської області про реєстрацію прав і обтяжень, індексний номер 17073873 від 10 листопада 2014 року на об'єкт: нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3, площею 0,0986 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування ресторанно-готельного закладу за громадянином ОСОБА_3, а також скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вказані нежитлові будівлі та зобов'язано Реєстраційну службу Яремчанського міського управління юстиції поновити запис про реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «ЛУК 2013».

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положенням ч.4 ст.334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Виходячи із цих норм закону слід зробити висновок, що ОСОБА_3 не являється власником вищевказаного нерухомого майна - готельно-ресторанного закладу, оскільки державна реєстрація його права власності на це майно була скасована, а тому у суду не було підстав для задоволення його позовних вимог про визнання недійсним іпотечного договору. Враховуючи цю обставину позов є передчасним.

Крім того, судом невірно витлумачено положення ч.5 ст.6 Закону України «Про іпотеку», яким передбачено, що якщо в іпотеку передається земельна ділянка, на якій розташовані будівлі (споруди), які належать іпотекодавцю на праві власності, така земельна ділянка підлягає передачі в іпотеку разом з будівлями (спорудами), на якій вони розташовані. Після звернення стягнення на передану в іпотеку земельну ділянку, на якій розташовані будівлі (споруди), що належать іншій, ніж іпотекодавець, особі, новий власник земельної ділянки зобов'язаний надати власнику будівлі (споруди) такі ж умови користування земельною ділянкою, які мав іпотекодавець.

Застосовуючи цю норму, суд не врахував, що земельна ділянка, на якій розміщений вищевказаний готельно-ресторанний комплекс, належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі державного акту, який позивачем не оскаржувався. Крім того із змісту ч.5 ст.6 Закону України «Про іпотеку» випливає, що скасування іпотечного договору на нежитлові будівлі автоматично не тягне за собою скасування іпотеки на земельну ділянку.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що підстави для визнання іпотечного договору відсутні, тому ця позовна вимога не підлягає до задоволення, як і інші позовні вимоги - про зняття заборони на відчуження нежитлових будівель АДРЕСА_1, зняття заборони відчуження земельної ділянки, що є похідними.

Вищезазначеного суд першої інстанції не врахував, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Яремчанського міського суду від 12 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним іпотечного договору від 21.09.2012 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зняття заборони на відчуження нежитлових будівель АДРЕСА_1, зняття заборони на відчуження земельної ділянки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.В. Пнівчук

Л.В. Василишин