Справа № 642/890/16-ц
Провадження 2о/642/24/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Грінчук О.П.,

за участі секретаря Радько В.В.

представника заявника ОСОБА_1

заявника ОСОБА_2

зацікавленої особи ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, -

встановив:

заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, вказуючи, що рішенням Ленінського районного суду м.Харкова встановлено факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6. Після його смерті спадщину фактично прийняли ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки були зареєстровані та постійно мешкали у будинку АДРЕСА_1 21.06.2016 Заявником було зроблено письмовий запит до Державного архіву Харківської області щодо надання інформації про місце реєстрації та проживання ОСОБА_5 (дата народження - 1908р.) та їх сина - ОСОБА_4 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 01.01.1941. Листом № 01-29/0-1335 від 22.07.2016 Державний архів Харківської області повідомив, що ОСОБА_5 та її син - ОСОБА_4 починаючи з 1938 року мешкали в будинку АДРЕСА_2 та були офіційно в ньому зареєстровані як домовласники, зокрема й станом на липень 1943 року. на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, його дружина - ОСОБА_5 та їх син - ОСОБА_4 були зареєстровані та фактично мешкали в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, відповідно вони вважаються такими, що вступили в управління та володіння зазначеного будинку. У зв'язку з викладеним, заявник звернувся до суду із вказаною заяво про встановлення факту.

В судовому засіданні представник заявника подав заяву про уточнення заявлених вимог, якою просив встановити факт вступу в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_6, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 дружиною померлого - ОСОБА_5 та сином померлого - ОСОБА_4. ОСОБА_6 20.07.1939 було укладено договір з Житловим Управлінням Ленінської Райради про право забудування участку землі. Дана угода підтверджує факт будівництва ОСОБА_6 будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Згідно свідоцтва про смерть від 15.01.2016 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3

Зацікавлена особа ОСОБА_7 заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Зацікавлена особа Друга Харківська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилась, письмових пояснень не надала. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, вивчивши заяву заявника, дослідивши надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом з'ясовано, що рішенням Ленінського районного суду м.Харкова встановлено факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6. Після його смерті спадщину фактично прийняли ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки були зареєстровані та постійно мешкали у будинку АДРЕСА_1

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом ч. ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР, затвердженого постановою ЦВК УРСР від 16 грудня 1922 року (далі - ЦК УРСР 1922 року), оскільки саме даний нормативно-правовий акт регламентував в Україні аспекти спадкування до набрання чинності Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

За вимогами статті 416 ЦК УРСР 1922 року допускається спадкоємство за законом і за заповітом згідно з нижченаведеними статтями.

Стаття 418 ЦК УРСР 1922 року зазначає, що коло осіб, які закликаються до спадкування обмежується прямими низхідними (дітьми, онуками та правнуками) та пережившою дружиною померлого, а також непрацездатними та неімущими особами, які фактично перебували на повному утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

Відповідно до статті 429 ЦК УРСР 1922 року якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня вжиття заходів охорони не заявить належному суду про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її.

ОСОБА_6 20.07.1939 було укладено договір з Житловим Управлінням Ленінської Райради про право забудування участку землі. Дана угода підтверджує факт будівництва ОСОБА_6 будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Згідно свідоцтва про смерть від 15.01.2016 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3

За вимогами статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (стаття 64 ЦПК України).

21.06.2016 Заявником було зроблено письмовий запит до Державного архіву Харківської області щодо надання інформації про місце реєстрації та проживання ОСОБА_5 (дата народження - 1908р.) та їх сина - ОСОБА_4 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 01.01.1941.

Листом № 01-29/0-1335 від 22.07.2016 Державний архів Харківської області повідомив, що ОСОБА_5 та її син - ОСОБА_4 починаючи з 1938 року мешкали в будинку АДРЕСА_2 та були офіційно в ньому зареєстровані як домовласники, зокрема й станом на липень 1943 року.

Також в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_9, яка підтвердила той факт, що з травня 1943 року по вересень 1943 року в житловому будинку АДРЕСА_1 мешкали лише ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Вищезазначене безумовно доказує дотримання вимог статті 429 ЦК УРСР 1922 року щодо прийняття спадщини в силу присутності спадкоємців в місці відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року спадкодавця ОСОБА_6.

Як вбачається із зазначеної архівної довідки та витягів будинкової книги, на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, його дружина - ОСОБА_5 та їх син - ОСОБА_4 були зареєстровані та фактично мешкали в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, відповідно вони вважаються такими, що вступили в управління та володіння зазначеного будинку. Більш того, закон не зобов'язує спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подавати заяву про прийняття спадщини, оскільки умовою прийняття ним спадщини є лише відсутність відмови від неї.

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, відповідно до вимог законодавства, вступили в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_6, а саме житловим будинком АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 256, 257,259 ЦК України суд, -

вирішив:

вимоги - задовольнити.

Встановити факт вступу в управління та володіння майном ОСОБА_6, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 дружиною ОСОБА_5 та сином померлого ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Грінчук О.П.