Провадження № 6-274/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Солом'янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Кушнір С.І.,

при секретарі - Беро В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. про примусове входження до житла боржника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

07.06.2016 р. головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махова Д.А. звернулась до суду з поданням про примусове входження до житла, а саме жилого будинку АДРЕСА_1, який на праві власності зареєстрований за боржником, ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30.11.2007 р., мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження № 42569952 з примусового виконання виконавчого листа Ірпінського міського суду Київської області від 09.10.2013 р. по справі № 367/1409/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «НЕОС БАНК» (змінено назву з ПАТ «БАНК КІПР») суму залишку заборгованості за кредитним договором у розмірі 8562492,40 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441 грн., та витрати понесені позивачем за публікацію оголошення в пресі 630 грн., а всього 8566563,40 грн.

На підставі вимог Закону України «Про виконавче провадження», 24.03.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та направлено боржнику, про що свідчить реєстр поштового відправлення. Даною постановою боржнику надано семиденний термін для самостійного виконання рішення суду.

24.03.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Самостійно рішення суду боржником не виконано.

З метою виконання рішення суду та виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, державним виконавцем направлено відповідні запити.

Згідно листа Головного управління держгеокадастру у м. Києві від 14.07.2015 р. № 8-26-777.2-907/20.15 встановлено, що за боржником зареєстровано земельну ділянку, площею 897.0300 кв.м. з кадастровим номером НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної власності за гр. ОСОБА_2.

Згідно листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 09.02.2016 р. № 1446 встановлено, що згідно з даними Бюро 46/100 ч. жилого будинку АДРЕСА_1 на праві власності зареєстровано за ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30.11.2007 р.

14.03.2016 р. державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу, якою зобов'язано 29.03.2016 р. о 11 год. забезпечити державному виконавцю вільний доступ до житлового будинку площею 141,90 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 з метою проведення опису майна.

29.03.2016 р. виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 провести опис зазначеного нерухомого майна не виявилось можливим у зв'язку з тим, що боржник перешкоджав проведенню виконавчих дій, а саме не відчинив двері, про що складено відповідний акт, а відтак боржником вимога державного виконавця не виконана.

08.04.2016 р. державним виконавцем на адресу боржника направлено повторно вимогу, якою зобов'язано 13.04.2016 р. о 19-00 год. забезпечити державному виконавцю вільний доступ до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з метою проведення опису майна.

13.04.2016 р. виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 провести опис зазначеного нерухомого майна не виявилось можливим у зв'язку з тим, що боржник перешкоджав проведенню виконавчих дій, а саме не відчинив двері, про що складено відповідний акт, а відтак боржником вимога державного виконавця не виконана.

Згідно відповіді з Пенсійного фонду України № від 01.07.2015 р. встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Солом'янському районі.

06.07.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника та направлено в Управління з координації та контролю за виплатою пенсій.

Станом на 07.06.2016 р. з пенсії боржника в примусовому порядку стягнуто 1975,65 грн., які перераховані на рахунок стягувача.

Також державний виконавець зазначає, що від боржника не надходило жодних повідомлень (усних чи письмових) щодо врегулювання умов та порядку погашення наявного боргу та виконання рішення суду.

Таким чином, враховуючи необхідність опису майна, а саме: 46/100 ч. жилого будинку АДРЕСА_1, на праві власності зареєстрованого за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30.11.2007 р., для її подальшої реалізації в рахунок погашення боргу, згідно виконавчого листа Ірпінського міського суду Київської області від 09.10.2013 р. по справі № 367/1409/13-ц, та той факт, що у добровільному порядку до вищезазначеного нерухомого майна потрапити не можливо, державний виконавець просить подання задовольнити.

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махова Д.А. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд подання без участі державного виконавця.

Боржник та представник стягувача в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, без виклику і повідомлення сторін, за участю державного виконавця.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність державного виконавця на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Судом встановлено, що в провадженні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження № 42569952 з примусового виконання виконавчого листа Ірпінського міського суду Київської області від 09.10.2013 р. по справі № 367/1409/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «БАНК КІПРУ» суму залишку заборгованості за кредитним договором у розмірі 8562492,40 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441 грн., та витрати понесені позивачем за публікацію оголошення в пресі 630 грн., а всього 8566563,40 грн.

На підставі вимог Закону України «Про виконавче провадження», 24.03.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та направлено боржнику, про що свідчить реєстр поштового відправлення від 26.03.2013 р. Даною постановою боржнику надано семиденний термін для самостійного виконання рішення суду.

24.03.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64 Конституції України).

Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.ч. 1, 2 ст. 30 Конституції України). Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України, рішення суду є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Законом України «Про виконавче провадження» встановлено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Зі змісту ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема виконавчі листи.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ст.ст. 1, 11 Закону України Законом «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника, за яким на державного виконавця покладено обов'язок по проведенню виконавчих дій щодо виявлення майна, його арешту (опису), вилучення та примусової реалізації.

При цьому державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження, надано право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Таким чином, державний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу, зобов'язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

Рішення суду боржником не виконано.

Судом також встановлено та підтверджується листом Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 09.02.2016 р. № 1446, що згідно з даними Бюро 46/100 ч. жилого будинку АДРЕСА_1 на праві власності зареєстровано за ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30.11.2007 р.

З огляду на наведене та враховуючи те, що державним виконавцем було вчинено ряд виконавчих дій для виконання рішення суду, з метою своєчасного, повного та об'єктивного виконання виконавчого документа, а боржник ухиляється від виконання рішення суду, суд вважає за необхідне дозволити головному державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маховій Д.А. на примусове входження до житла боржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 11, 17, 27, 32, 52 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 208-210, 294, 376 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. про примусове входження до житла боржника ОСОБА_2 - задовольнити.

Надати дозвіл головному державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маховій Діані Анатоліївні на примусове входження до житла, а саме до жилого будинку АДРЕСА_1, що на праві власності належить ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Кушнір С.І.