Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Касьяна О.П., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної невиконанням договірних зобов'язань та поновлення порушеного права,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 15 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2015 року,

за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - Гриня Костянтина Андрійовича на рішення апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив суд стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 66 842 грн 75 коп. та у відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн, заподіяні відповідачем внаслідок невиконанням своїх договірних зобов'язань за договорами банківського вкладу № SAMDN1920 від 28 грудня 2010 року та № SAMDN3879 від 12 січня 2011 року (вклади «Мультивалютні»); поновити порушене право на конвертацію коштів на вкладах і зобов'язати відповідача провести конвертацію коштів всієї суми вкладу за банківськими договорами про заощадження № SAMDN1920 від 28 грудня 2010 року та № SAMDN3879 від 12 січня 2011 року (вклади «Мультивалютні») з національної валюти (гривні) у валюту США (долари США) за курсом публічного акціонерного банку «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «Приватбанк») станом на 04 квітня 2014 року.

Зазначав, що ним з ПАТ «КБ «ПриватБанк» укладено договори про заощадження № SAMDN1920 від 28 грудня 2010 року - у національній валюті 30 000 грн, № SAMDN3879 від 12 січня 2011 року - у національній валюті 33 000 грн та № SAMDN1228 по вкладу «Стандарт» від 26 лютого 2014 року - у національній валюті 10 000 грн. Відповідно до п. п. 3, 4 вказаних договорів клієнт має можливість, а банк зобов'язаний, у будь-який робочий для банку день протягом терміну вкладу (але не пізніше 7 банківських робочих днів з дати оформлення договору) всю або частину суми вкладу проконвертувати в одну з доступних на день конвертації валют. Конвертація коштів здійснюється за курсом банку, встановленим на день подання заявки. Кількість операцій з конвертації коштів у рамках даного договору не обмежена.

Станом на 04 квітня 2014 року всі вказані договори були чинними і залишок коштів, доступних конвертації, складав за договорами № SAMDN1920 від 28 грудня 2010 року - у національній валюті 31 134 грн, № SAMDN3879 від 12 січня 2011 року - у національній валюті 34 205 грн; № SAMDN1228 по вкладу «Стандарт» від 26 лютого 2014 року - у національній валюті 10 127 грн.

04 квітня 2014 року він звернувся до Сквирського відділення банку із заявками про конвертацію всіх сум на вкладах з національної валюти (гривні) у валюту США (долари США), курс валют становив: купівля у банку одного долара США за 11, 6 грн. Однак від нього прийняли заявку на конвертацію 10 000 грн. за договором SAMDN1228 (вклад «Стандарт»), в конвертації решти коштів за договорами (вклади «Мультивалютні) було відмовлено з підстав неможливості конвертації коштів у сумі, що перевищує 15 000 грн на добу відповідно до постанови Національного Банку України від 28 березня 2014 року №172 «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій».

Не маючи реальної можливості 04 квітня 2014 року конвертувати всі суми вкладів у валюту США для того, щоб зберегти від знецінення хоча б їх частину, він був вимушений пристати на завідомо невигідні і нав'язані для нього умови банку і вже за завищеними курсами валют банку по договору № SAMDN3879 09 квітня 2014 року конвертувати 11 800 грн (11, 8 грн за долар США) та 10 квітня 2014 року - 12 350 грн ( 12, 35 грн за долар США). Дані конвертаційні операції були вимушені для нього і при цьому втратив на конвертації загалом 950 грн, які б теж мав би можливість конвертувати у валюту США 04 квітня 2014 року.

Зазначав, що банк не виконавши свої договірні зобов'язання по конвертації вкладів, заподіяв йому майнову шкоду у вигляді упущеної вигоди, розмір якої становить 66 842 грн 75 коп.

Крім того, він є інвалідом другої групи, учасником бойових дій, часто хворіє, помістив всі свої заощадження обравши саме такий вид вкладу, для того щоб зберегти кошти від знецінення та внаслідок невиконання банком своїх зобов'язань зазнав сильних моральних страждань, погіршився його фізичний та психічний стан, в результаті чого перебував на стаціонарному лікуванні та звертався за медичною допомогою, а тому розмір завданої такими неправомірними діями відповідача моральної шкоди оцінює у 20 000 грн.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 15 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 66 842 грн 75 коп, заподіяну внаслідок невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань за договорами банківських вкладів №SAMDN1920 від 28 грудня 2010 року та № SAMDN3879 від 12 січня 2011 року

Поновлено порушене право ОСОБА_4 на конвертацію коштів на вкладах та зобов'язано ПАТ «КБ «ПриватБанк» провести конвертацію коштів всієї суми вкладів за банківськими договорами про заощадження № SAMDN1920 від 28 грудня 2010 року та № SAMDN3879 від 12 січня 2011 року (вклади «Мультивалютні») з національної валюти (гривні) у валюту США (долари США ) за курсом ПАТ «КБ «ПриватБанк» станом на 04 квітня 2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного Київської області від 23 грудня 2015 року скасовано рішення Сквирського районного суду Київської області від 15 червня 2015 року та ухвалено нове, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 950 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Сквирського районного суду Київської області від 15 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2015 року, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Скаржник представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» - ГриньК.А. у касаційній скарзі просить змінити рішення апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2015 року в частині задоволення позову про стягнення майнової шкоди, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання за договорами не виконав, а тому наявні підстави для стягнення майнової шкоди та зобов'язання відповідача провести конвертацію всієї суми вкладу. При цьому вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають враховуючи договірні відносини між сторонами, якими не передбачено відшкодування моральної шкоди, завданої несвоєчасною конвертацією валюти.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив із того, що вимоги позивача про стягнення з відповідача упущеної вигоди в розмірі 66 842 грн 75 коп. ґрунтуються на припущеннях, оскільки в матеріалах справи відсутня заява позивача від 25 лютого 2015 року щодо конвертації коштів на його рахунках з доларів США у гривні. Щодо відшкодування моральної шкоди суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції з приводу відмови у задоволенні даних позовних вимог.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судами встановлено, що 28 грудня 2010 р. між позивачем та ПАТ «КБ «ПриватБанк» укладено договір про заощадження № SAMDN1920 (вклад «Мультивалютний»), згідно умов якого позивач передав, а банк прийняв кошти в розмірі 30 000 грн строком на три місяці.

12 січня 2011 року між сторонами по справі укладено договір про заощадження № SAMDN3879 (вклади «Мультивалютні»), відповідно до умов якого позивач передав, а банк прийняв кошти в розмірі 33 000 грн строком на три місяці.

26 лютого 2014 року між сторонами по справі було укладено договір про заощадження № SAMDN1228 по вклад «Стандарт», відповідно до умов якого позивач передав, а банк прийняв кошти в розмірі 10 000 грн строком на три місці.

04 квітня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «КБ «ПриватБанк» з заявами про виконання п. 3 зазначених договорів про заощадження, а саме про конвертацію гривневих коштів у долари США.

09 квітня 2014 року за договором від 12 січня 2011 року було конвертовано 11 800 грн, 10 квітня 2014 року за цим же договором було конвертовано 12 350 грн.

Враховуючи зазначене колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для відшкодування прямих збитків позивача, пов'язаних з несвоєчасною конвертацією коштів та втратами внаслідок курсової різниці долара США до гривні у розмірі 950 грн.

Посилання скаржника ПАТ «КБ «ПриватБанк» про неможливість здійснення конвертації грошових коштів у зв'язку із забороною встановленою постановою Національного Банку України від 28 березня 2014 року №172 «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій», є безпідставними, з огляду на те, що нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України у розумінні ст. 4 ЦК України, оскільки є нормативно-правовими актами органу державного управління.

Зазначена постанова, положеннями якої передбачено зобов'язання уповноважених банків обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000 грн на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України є розпорядчим актом, який адресований обмеженій кількості осіб і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Дана постанова банку не встановлює нових прав або обов'язків для громадян, не може зачіпати їх права, свободи та інтереси.

При цьому, доводи скаржника ОСОБА_4 щодо наявності підстав для стягнення упущеної вигоди, завданої у зв'язку із неконвертацією відповідачем коштів 04 квітня 2014 року за курсом 11,6 грн за долар США, які він міг би зворотньо ковертувати у гривню 25 лютого 2015 року, є безпідставними з огляду на відсутність доказів звернення до відповідача 25 лютого 2015 року із заявою про конвертацію коштів.

Згідно положень ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 щодо порушення судами норм матеріального права при відмові у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язань у договірних відносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України.

Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Отже, виходячи з аналізу зазначених правових норм колегія суддів приходить до висновку, що оскільки договорами, укладеними між ОСОБА_4 та ПАТ «КБ «ПриватБанк» не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з несвоєчасною конвертацією валюти, а тому висновки судів про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди з цих підстав є правильними.

Переглядаючи спір в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції вірно встановив фактичні обставини по справі, надав їм належну правову оцінку, правомірно застосував норму права, яка застосовується до даних правовідносин, обґрунтовано та законно дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Касаційні скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Оскаржуване судове рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційних скарг та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_4 та представника публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - Гриня Костянтина Андрійовича відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

О.П.Касьян

В.О.Савченко