У х в а л а

іменем україни

6 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Демяносова М.В., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, треті особи: Служба у справах дітей Новгородківської районної державної адміністрації, Орган опіки і піклування Новгородківської районної державної адміністрації, про відібрання дітей у батька, визначення місця проживання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 3 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом про відібрання дітей у батька, визначення місця проживання дитини.

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 9 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 3 грудня 2015 року рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 9 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Відібрано неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 та ОСОБА_10, від батька ОСОБА_8 без позбавлення його батьківських прав відносно дітей.

Визначено місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 та ОСОБА_10, з дідом ОСОБА_7 та бабою ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_11 перебували у шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_9, а ІНФОРМАЦІЯ_2 - донька ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 померла (а. с. 25).

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 27 лютого 2015 року та довідок Новгородківської селищної ради діти проживають з дідом та бабою (а. с. 20, 22).

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 6 листопада 2014 року за місцем проживання позивачів у дітей є власний куточок (у кожного окремо), одяг, взуття, постільні речі, іграшки, комп'ютер, книги, піаніно ( а. с. 19, 21).

ОСОБА_7 одержує пенсію у розмірі 1 068 грн 38 коп., ОСОБА_6 - 999 грн 75 коп., мають дохід від земельного паю та займаються підприємницькою діяльністю, мають у власності легковий автомобіль. За місцем проживання характеризуються позитивно (а. с. 9, 26, 27, 28).

Відповідач ОСОБА_8 працює у Новгородківський районній лікарні і його заробітна плата за період з 1 січня 2015 року по 1 липня 2015 року становить 18 758 грн 04 коп. (а. с. 63).

У зв'язку із смертю матері ОСОБА_11 дітям було призначено пенсію у зв'язку із втратою годувальника у сумі 1 138 грн у місяць. Картка для отримання пенсії відкрита на ім'я ОСОБА_8, і залишок коштів на картці станом на 23 червня 2015 року становить 6 814 грн 80 коп. (а. с. 64).

Рішенням комісії від 26 березня 2015 року при розгляді питання про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_8, комісією було прийнято рішення не позбавляти батьківських прав ОСОБА_8 стосовно малолітніх дітей: ОСОБА_7, 2005 року народження, та ОСОБА_10, 2007 року народження, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рекомендовано передати своїх онуків на виховання та утримання їхньому батькові як законному представнику, а у разі залишення дітей у сім'ї ОСОБА_7, - ОСОБА_8 надавати щомісячно на утримання дітей допомогу за втрату годувальника та власну матеріальну допомогу (а. с. 32).

У рішенні комісії з питань захисту прав дитини Новгородківської районної державної адміністрації в Кіровоградській області від 22 травня 2015 року зазначено, що комісія відповідно до поданих документів та ситуації, що склалася в даній родині, вирішила залишити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_10, в сім'ї ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 33).

У висновку Органу опіки та піклування Новгородківської райдержадміністрації від 7 вересня 2015 року рекомендовано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернутися до районного суду для вирішення питання подальшого місця перебування, утримання та виховання дітей (а. с. 98).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_8 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, має стабільну заробітну плату, позитивно характеризується за місцем проживання, а тому підстав визначених у п. п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, не доведено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд задовольнив позовні вимоги, посилаючись на те, що ОСОБА_8 не виконує батьківських обов'язків щодо виховання дітей, жорстко з ними поводиться, матеріального забезпечення не надає, а тому залишення дітей з ним буде небезпечним для їх здоров'я і морального виховання.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що визначення місця проживання дітей з дідом та бабою надасть останнім можливість отримувати матеріальну допомогу на дітей, що буде відповідати найкращим інтересам дітей.

Як визначено в ч. 3 ст. 161 СК України, якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Згідно з пунктами 2 - 5 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7, апеляційний суд, враховуючи вимоги ст. ст. 161, 170 СК України, дійшов правильного висновку про те, що батько малолітніх дітей не виконує батьківських обов'язків, матеріального забезпечення не надає, жорстко поводиться з ними, а тому визначення місця проживання дітей разом з бабою та дідом буде відповідати найкращим інтересам дітей.

При цьому апеляційний суд обґрунтовано врахував, що з дня смерті матері діти проживають разом з дідом та бабою, у їх власній квартирі. Умови проживання задовільні, вони мають легковий автомобіль, утримують невелике підсобне господарство. Дохід сім'ї складається із пенсій, доходу від паю, від підприємницької діяльності. У дітей є власний куточок (у кожного окремо), забезпечені одягом, взуттям, іграшками, є комп'ютер, книжки та піаніно, що підтверджується актами обстеження матеріально-житлових умов проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 (а. с. 19-21)

Водночас батько, ОСОБА_8, проживає зі співмешканкою ОСОБА_12 та її доньками у двокімнатній квартирі що підтверджується поясненнями свідків. У квартирі відсутні належні умови для проживання, відсутня гаряча вода. Інших доказів, які б підтверджували наявність належних матеріально-побутових умов проживання малолітніх дітей разом з батьком, матеріали справи не містять.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, діти навчаються у Новогородківському навчально-виховному комплексі. Вихованням та навчанням дітей займаються дід та баба. Батько, ОСОБА_8, до школи не приходить, батьківські збори не відвідує, навчанням сина та доньки не цікавиться (а. с. 17, 18).

Дочка ОСОБА_13 відвідує заняття у Новгородківській дитячій школі мистецтв (клас фортепіано, клас образотворчого мистецтва), а син ОСОБА_14 - заняття у Новгородківському спортивно-патріотичному клубі «Егіда». Оплата за навчання та благодійні внески сплачуються ОСОБА_6, батько до школи мистецтв не приходив (а. с. 14-16).

Відповідно до ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Апеляційний суд, керуючись ст. 171 СК України, обґрунтовано взяв до уваги пояснення сина ОСОБА_14 та доньки ОСОБА_10, та дійшов правильного висновку про те, що діти бажають жити з дідом та бабою, з батьком проживати не хочуть.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 вказує на те, що він має постійний дохід, який перевищує сукупний дохід сім'ї ОСОБА_6, а тому має можливість матеріально утримувати дітей.

Проте колегія суддів не бере такі доводи до уваги, оскільки висновком Органу опіки та піклування Новгородківської районної державної адміністрації від 7 вересня 2015 року встановлено, що допомоги на утримання дітей батько не надавав (а. с. 98), заняття в гуртках сплачують позивачі, а також купують особисті речі (а. с. 14-16, 29, 30).

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції обґрунтовано врахував, що з приводу ухилення ОСОБА_8 від матеріального забезпечення дітей ОСОБА_6 зверталася до Служби у справах дітей Новгородківської повністю, у зв'язку із чим відповідач викликався до зазначеної служби, однак вказаний виклик батьком проігноровано (а. с. 31, 60).

Характеристики на ОСОБА_8, підписані завідуючим та колективом Новгородківської ЦРЛ, не беруться до уваги, оскільки відсутня дата їх підписання, а характеристика від колективу поліклініки засвідчена адвокатом відповідача (а. с. 63 на звороті, а. с. 66-68).

Як вбачається з характеристики головного лікаря Новгородківської ЦРЛ від 10 серпня 2015 року на лікаря-травматолога ОСОБА_8, останній рік у його поведінці відзначалися немотивовані спалахи агресії, з підвищенням голосу, дискусіями у стосунках з хворими та співробітниками, у зв'язку з чим керівництвом ЦРЛ неодноразово проводились відповідні бесіди (а. с. 124).

Апеляційний суд, вирішуючи спір, обґрунтовано взяв до уваги пояснення доньки ОСОБА_10 про те, що до смерті матері між батьками виникали сварки на ґрунті того, що ОСОБА_8 програвав гроші.

У судовому засіданні колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ встановлено, що ОСОБА_8 власного житла не має.

Відповідач зазначав, що однокімнатну квартиру успадкували його діти після смерті ОСОБА_11

Квартири у смт Новогородка Кіровоградської області він не має, з співмешканкою ОСОБА_12 на даний час не проживає.

Також у судовому встановлено, що у зв'язку зі смертю матері, дітям було призначено пенсію у зв'язку із втратою годувальника у сумі 1 138 грн щомісячно. Картка відкрита на ім'я ОСОБА_8, яку він отримав в 2013 році і не заперечував, що користувався нею за власним розсудом та витрачав кошти у своїх цілях, у зв'язку з чим у нього виникли неприязні стосунки з позивачами.

Відповідно до п. п. 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Установивши, що оскаржуване рішення відповідає вимогам статей 213, 214 ЦПК України, та керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 3 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

І.К.Парінова