Справа № 265/3848/16-ц
Провадження № 2-о/265/327/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилова Л. В.,

при секретарі Ждановій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини в певний час,

зацікавлена особа: Орджонікідзевський Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, -

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2016 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя з заявою про встановлення факту народження дитини в певний час. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 20 грудня 2015 року у неї народилася донька.

З метою реєстрації народження доньки вона звернулася до Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, але їй було відмовлено, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України та документ про народження, виданий на цій території, не відповідає вимогам ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Заявниця ОСОБА_1, у судове засідання не з*явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, якою свої вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник зацікавленої особи Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, у судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відділу, вирішення справи покладав на розсуд суду.

Дослідивши письмові матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про встановлення факту народження дитини, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі із ОСОБА_2, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську реєстраційної служби Шахтарського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області з 07 червня 2014 року, актовий запис № 126.

На підтвердження факту народження дитини заявниця надала копію медичного свідоцтва про народження № 712/1040, виданого Донецьким клінічним територіальним медичним об»єданням від 20 грудня 2015 року, згідно якого ОСОБА_1 20 грудня 2015 року об 02 годині 25 хвилин народила дівчинку.

Письмовою відповіддю, наданою Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ від 01 липня 2016 року № 225/15.4-03-24 ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації народження дитини жіночої статті, народженої ОСОБА_1 на підставі наданого заявницею медичного свідоцтва про народження. Відмова обґрунтована тим, що документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На підставі «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженому Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, село Лукове Тельманівського району Донецької області входить до вказаного переліку.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Враховуючи, що фактично отримати документи на території м.Донецьк Донецької області щодо народження дитини у заявниці ОСОБА_1 не має змоги, а дитина народжувалась та реєструвалась на території, яка непідконтрольна Україні на тепер, то єдиним способом захисту прав заявниці є судовий захист шляхом встановлення факту народження дитини в певний час.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявниці свідоцтво про народження дитини, видане державним органом України та отримати соціальну допомогу по догляду за дитиною.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7 Закону України «Про громадянство України», ст.144 Сімейного кодексу України, ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", ст.ст.10, 14, 60, 212 - 215, 223, 234, 251-256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини в певний час, зацікавлена особи: Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, - задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, народила дівчинку 20 грудня 2015 року в місті Донецьк Донецької області.

Орджонікідзевському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зареєструвати народження дитини на підставі даного рішення.

Рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя __________________________ Копилова Л.В.