Провадження № 2/470/158/16
Справа № 470/305/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого: судді Орлової С.Ф.,

при секретарі Михалюк С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2016 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача Сергіївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області у якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_5 Після її смерті відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 5,95 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Богдана Хмельницького в с.Сергіївка Березнегуватського району Миколаївської області. Вказане право на земельну частку (пай) дружина успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, але за життя не оформила право власності на нього. Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадкових прав після смерті дружини він отримав відмову, з підстав відсутності доказів прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті матері, та неможливістю встановити такого факту. Посилаючись на те, що доказом вступу в управління спадковим майном є наявність сертифікату на земельну частку пай переданого ОСОБА_6 ОСОБА_5, позивач просив суд встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5, та визнати з ним право власності на право на земельну частку пай в порядку спадкування за законом після смерті дружини.

Ухвалою суду від 16 серпня 2016 року первісного відповідача Сергіївську сільську раду Березнегуватського району Миколаївської області було замінено належними відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Позивач в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання з'явились, проти позовних вимог позивача не заперечували.

Третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державний нотаріус Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області в судове засідання не з'явилась, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, просила вирішити справу на розсуд суду.

Вислухавши думку відповідачів по справі, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.

З матеріалів справи убачається, що на на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого 20 липня 1996 року Березнегуватською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) за № 329 ОСОБА_8, була власником права на земельну частку пай площею 5.95 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «ім.Б.Хмельницького» села Сергіївка Березнегуватського району Миколаївської області (а.с. 56). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а.с.57 на звороті). За статтею 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємцями першої черги за законом є в рівних частках, діти (у тому числі усиновленні), дружина і батьки (усиновителі) померлого. З копії свідоцтва про народження ОСОБА_5, серії НОМЕР_2 виданого 30.01.1960 року Сергіївським сіль РАЦС Березнегуватського району Миколаївської області, убачається що її матір'ю була ОСОБА_8 Після реєстрації шлюбу 07.06.1980 року ОСОБА_5 було присвоєно прізвище «ОСОБА_5» ( а.с.13-14).

Відповідно до ст.525 ЦК УРСР (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим- день, зазначений у статті 21 цього Кодексу.

За статтею 548 ЦК УРСР - для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначенні в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до абз.2 п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 року (в редакції що була чинною на час виникнення спірних правовідносини) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

За довідкою завідувача Березнегуватською державною нотаріальною конторою Миколаївської області від 22.06.2016 року № 442/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не заводилась (а.с.40), однак перебування сертифікату на право на земельну частку (пай) у ОСОБА_5 - доньки покійної ОСОБА_8, свідчить про фактичне прийняття нею спадщини після смерті матері.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, про що свідчить копія свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_3 виданого 20 грудня 2010 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції ( а.с.15). Після її смерті відкрилась спадщина зокрема і на право на земельну частку (пай) 5.95 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «ім.Б.Хмельницького» села Сергіївка Березнегуватського району Миколаївської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1.

З копії спадкової справи №322/2011 зареєстрованої в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 733 убачається, що спадкоємцями які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 є позивач та відповідачі по справі (а.с.48-58).

Однак, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Ю.Г. від 03.03.2016 року видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на на право на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_5 неможливо, у зв'язку з відсутністю доказів прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_8 (а.с.59-60.).

Статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 3,4 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частиною 1 статті 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За п.11 вказаної постанови - при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай)

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до розділу 9 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року - судам потрібно враховувати, що якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі свідоцтва про право на спадщину) вона може звернутися за захистом своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК України.

Таким чином, оскільки отримавши відмову нотаріуса позивач відповідно до ст.16 ЦК України та п.23 вказаної вище постанови Верховного суду України та п.16 постанови Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 (зі змінами) "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", звернувся до суду за захистом порушеного права, його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину - задовольнити .

Встановити факт, що ОСОБА_5 прийняла спадщину, яка складається із земельної частки (пая) розміром 5,95 в умовних кадастрових гектарах у землі яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємтва ім.Богдана Хмельницького в с.Сергіївка Березнегуватського району Миколаївської області після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) розміром 5,95 в умовних кадастрових гектарах у землі яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім.Богдана Хмельницького, с.Сергіївка Березнегуватського району Миколаївської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. Ф. Орлова