ухвала

іменем україни

05 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Ступак О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом першого заступника прокурора м. Києва до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року перший заступник прокурора Шевченківського району м. Києва звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи який вказав, що предмет іпотеки за спірним договором, а саме: нерухоме майно, яким є нежитлове приміщення загальною площею 5 981,2 кв. м, розташоване по АДРЕСА_1 на момент укладення цього договору не належало ОСОБА_4, як іпотекодавцю.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив визнати недійсним договір іпотеки, укладений між відповідачами 11 серпня 2010 року на забезпечення кредитних зобов'язань ОСОБА_4, як позичальника, перед Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк»).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м Києва від 08 червня 2016 року, позов першого заступника прокурора Шевченківського району м. Києва до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» та ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки без оформлення заставної від 11 серпня 2010 року, укладений між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», вартістю 97 572 000 грн, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Заєць О.І., зареєстрований у реєстрі за № 2007.

Стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» та ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1 218 грн.

У касаційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк» просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Визнаючи спірний договір іпотеки недійсним, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що на час укладання договору іпотеки від 11 серпня 2010 року іпотекодавець ОСОБА_4 не мав права власності на предмет іпотеки, тобто не мав достатньої цивільної дієздатності відносно спірного майна.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що ОСОБА_4 набув право власності на підставі рішень Ворошиловського районного суду м. Донецька, які на сьогоднішній день не скасовані, та про те, що жодних доказів їх підроблення позивачем не надано, є безпідставними та спростовуються встановленими у справі обставинами.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 11 серпня 2010 року ОСОБА_4, на забезпечення виконання своїх кредитних зобов'язань, передав в іпотеку ПАТ АБ «Укргазбанк» нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 5 658,4 кв. м по АДРЕСА_1.

На підтвердження права власності на іпотечне майно іпотекодавця ОСОБА_4, останній надав нотаріусу при укладанні договору іпотеки рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 17 грудня 1999 року, реєстраційний № 2289/99, відповідно до якого за ОСОБА_4 визнано право власності на спірне майно, а також надав Витяг з реєстру права власності від 08 липня 2010 року (реєстраційний номер 30762892, номер запису 9954-П в книзі 205П-140) виданий Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та реєстраційне посвідчення від 31 травня 2010 року, з якого слідує, що за ОСОБА_4 зареєстроване право власності на вищезазначену нерухомість.

У подальшому, за позовом прокурора Шевченківського району м. Києва рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року визнано протиправним та скасовано рішення Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 22 червня 2010 року про реєстрацію права власності ОСОБА_4 на нежитлові приміщення загальною площею 5 981,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, за реєстраційним номером 30762893, номер запису 9954-П в книзі 205-П-140.

Відповідно до інформації керівництва Ворошиловського районного суду м. Донецька на адресу слідчих органів Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, рішення Ворошиловським районним судом м. Донецька про визнання права власності за ОСОБА_4 на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 - не ухвалювалось, а за реєстраційним № 2289/99 Ворошиловським районним судом м. Донецька розглянута інша справа.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.В. Ступак І.М. Фаловська