Справа № 184/964/16-ц
Номер провадження 2/184/364/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Коваль А.М.,

секретаря судового засідання Бринзи Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вказаним вище позовом посилаючись на наступні обставини. 06.06.2011 року між ОСОБА_1 акціонерним товариство Комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н від 06.06.2011 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але відповідач не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором у зв'язку з чим станом на 31.06.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 11149,70 грн. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 11149,70 грн. за кредитним договором № б/н від 06.06.2011 року, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. Крім того зазначила, що оригінал кредитного договору № б/н від 06.06.2011 року було втрачено.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України, главою 71, параграфом 2, про кредитний договір.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що 06.06.2011 року між ОСОБА_1 акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір № б/н відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач стверджує, що у звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором станом на 31.06.2016 року та відповідно до розрахунку заборгованості за договором відповідач має заборгованість у розмірі 11149,70 грн., яка складається з наступного:

- 3630,33 грн. - заборгованість за кредитом;

- 5212,41 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1299,83 грн. заборгованість за пеню та комісією;

А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 грн. штраф (фіксована частина).

- 507,13 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до приписів норми ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Відповідно до статей525,526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вказував на те, що відповідач не підписувала кредитний договір та не отримувала кредитних коштів і поставив під сумнів належність наданих позивачем копій документів, на які він посилається, як на докази обґрунтованості вимог даного позову.

Враховуючи викладене, Орджонікідзевський міський суд ухвалою від 20.07.2016 року зобов'язав представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" надати у судове засідання оригінали документів, які додані до позовної заяви.

Однак, представник позивача оригіналу кредитного договору, який є джерелом спірних правовідносин сторін, та інших, витребуваних документів кредитної справи суду не надав. Надав до суду висновок службового розслідування № ZAKL-2016/1-7200511 від 27.10.2016 року про те що, витребувані документи втрачені (а.с. 133).

Відтак, враховуючи заяву відповідача про те, що вона жодних документів на отримання у ПАТ КБ «Приватбанк» кредитних коштів вона не підписувала, а також, зважаючи на ненадання позивачем суду для огляду та для здійснення інших процесуальних дій оригіналів документів, які є належними і допустимими доказами істотних обставин даної справи, суд дійшов висновку про те, що позивач не виконав, передбаченого статтею 60 ЦПК України, процесуального обов'язку із доказування належними і допустимими доказами самого факту виникнення між сторонами кредитних правовідносин. Так, належними і допустимими доказами виникнення у відповідача грошових кредитних зобов'язань перед банком є оригінали заяви на видачу кредиту і відкриття карткового рахунку, розписки про отримання кредиту, а також інші документи кредитної справи з його особистим підписом.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Встановлені під час судового розгляду та наведені вище обставини, відсутність належних та допустимих доказів в обґрунтування отримання відповідачем грошових коштів, їх розмір, нарахованих відсотків та пені, можливе внесення коштів в рахунок погашення заборгованості, переконує суд в тому, що обставини наведені позивачем у позовній заяві не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Також позивачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують правомірність нарахування заборгованості за кредитним договором у визначеному позивачем розмірі та відповідність вказаних нарахувань умовам кредитного договору

Обґрунтовуючи неподання копії матеріалів кредитного договору, позивач посилається на те, що його їх було втрачено, а від так суд копію анкети до уваги не бере, оскільки відповідно до ч.2 ст. 64 ЦПК України за умови її оспорювання відповідачем на вимогу суду оригінал такого документа позивачем наданий не був.

Суд критично ставиться до пояснень представника позивача, що доказом про отримання кредиту відповідачем є фотографія відповідача з кредитною карткою, оскільки при дослідженні зазначеної фотографії в судовому засіданні неможливо було встановити номер картки та її належність відповідачу. Крім цього представник позивача в судовому засіданні підтвердив, що по технічним причинам встановити належність, номер та дату картки на досліджуваній фотографії не можливо. При цьому представник відповідача заперечував належність відповідачу кредитних карток №874401, №085718, № 725130 по кредитному договору б/н від 06.06.2016 року та пояснив, що у відповідача є інші кредитні картки ПАТ КБ "Приватбанк" по соціальним виплатам і фотографія з кредитною картою можливо зроблена по соціальним карткам.

Крім того суд не погоджується з доводами представника позивача на підтвердження укладення відповідачем договору б/н від 06.06.2016 року, про те що відповідач по зазначеному кредитному договорі користуючись кредитною карткою здійснювала покупки та розрахунки, оскільки в підтвердження позивач належних та допустимих доказів суду не надав.

Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності укладеного між ОСОБА_1 акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредитного договору № б/н від 06.06.2011 року та досягнення сторонами згоди щодо всіх його істотних умов.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги не є обґрунтованими, а тому позов ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, відсутні підстави для стягнення судових витрат, враховуючи, що судом винесено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 638,639,1050,1054 ЦК України, ст.ст. 10,15,59-61,88,212-215,218,223 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_5