Єдиний унікальний номер 233/5418/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1141/2016
Головуючий в 1 інстанції Наумик О.О.
Доповідач Азевич В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Краснощокової Н.С., Новосядлої В.М.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2015 року ПАТ «Український ОСОБА_1» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 січня 2013 року між ПАТ «Український ОСОБА_1» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № КАВНКФ/1008808.1, за умовами якого ОСОБА_1 надав Позичальнику у тимчасове користування довгостроковий кредит у сумі 63 000,00 грн. на придбання автомобіля строком до 28.01.2020 року зі сплатою 14,99 процентів річних. Позичальником зобовязання за кредитним договором належним чином не виконані, внаслідок чого станом на 11.08.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 51 187,05 грн., з яких: сума заборгованості за основним боргом 47 310,05 грн., в т.ч. прострочена сума 3 071,95 грн.; сума заборгованості за процентами 2 648,40 грн., в т.ч. прострочена сума 2 421,83 грн.; сума заборгованості по сплаті щомісячної комісії 1 228,50 грн., в т.ч. прострочена сума 982,80 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованості за цим кредитним договором в сумі 51 187,05 грн.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» в інтересах Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» заборгованість за кредитним договором № КАВНКФ/1008808.1 від 28.01.2013 року станом на 11.08.2015 року в розмірі 51 187,05 грн., а також судовий збір до спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 1 378 грн.

Суд розстрочив виконання судового рішення по 2 000 грн. щомісячно до повного погашення заборгованості.

На вказане рішення суду позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалити нове рішення, яким змінити рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2016 року в частині розстрочки виконання судового рішення, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін та стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

ПАТ «Український ОСОБА_1» вважає, що рішення суду в частині розстрочки виконання є необґрунтованим, ухвалене на підставі не повністю досліджених доказів з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Посилається на той факт, що судом першої інстанції не встановлено обставин, які унеможливлюють виконання судового рішення або ускладнюють його виконання. Посилання суду на те, що відповідач має на утриманні малолітню дитину, яку виховує самостійно та має заборгованість по заробітній платі не є винятковим випадком, який давав би підстави розстрочити виконання судового рішення.

Сторони, належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи, не зявилися, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду в частині розстрочки виконання рішення скасувати.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.01.2013 р. між ПАТ «Український бізнес банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № КАВНКФ/1008808.1, за умовами якого ОСОБА_1 надав Позичальнику у тимчасове користування довгостроковий кредит у сумі 63000, 00 грн. на придання автомобіля строком до 28.01.2020 р. зі сплатою 14,99 процентів річних. (а. с. 5 - 7)

Пунктом 2.1. Кредитного договору передбачено, що ОСОБА_1 зобовязується відкрити позичальнику кредитний рахунок № 0801 для видачі кредитних коштів, а також видати кредит у безготівковій формі в сумі 63 000,00 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок № 7001 у ПАТ «ПриватБанк», що було виконане позикодавцем.

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору Позичальник зобовязався в процесі користування кредитом дотримуватись принципів кредитування: строковості, платності, забезпеченості. При погашенні заборгованості за даним Договором дотримуватись графіку погашення, приведеного у Додатку № 1, який є невідємною частиною цього Договору.

Пунктом 4.3. цього Договору передбачено, що позичальник зобовязується сплатити Банку щомісячно, починаючи з лютого 2013 року, не пізніше останнього числа поточного місяця комісію за супровід Кредитного договору у розмірі 0,39 процентів від суми кредиту.

Згідно із п. 4.4. договору Боржник зобовязався, що у разі виникнення простроченої заборгованості (відповідно до п.5.3. Кредитного договору) сплачувати Банку 29,98 процентів річних, нарахованих на суму простроченої заборгованості від дати виникнення такої заборгованості до дати її погашення.

Пунктом 5.5. встановлено, що грошові кошти, отримані у погашення заборгованості за Договором, направляються Банком для погашення зобовязань позичальника у наступній послідовності: - прострочена заборгованість за комісіями; - прострочена заборгованість за процентами згідно з Графіком; - прострочена заборгованість за кредитом згідно з Графіком; - поточна заборгованість за комісіями; - поточна заборгованість за процентами, нарахованими на фактичну дату погашення.

22.10.2014 р. між Банком та позичальником була укладена Додаткова угода до Кредитного договору № КАВНКФ/1008808.1 від 28.01.2013 року, якою Сторони виклали в новій редакції Графік погашення Додаток №5 до Кредитного договору та зазначили, що він є невідємною частиною Кредитного договору. (а. с. 8 - 9)

Натомість, в порушення умов Кредитного договору та ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за Договором не виконав внаслідок чого, станом на 11.08.2015 р. утворилася прострочена заборгованість за основним боргом - 3071,95 грн., за процентами - 2421,83 грн., по сплаті щомісячної комісії - 982,80 грн.

Відповідно до пункту 6.3 Кредитного договору ОСОБА_1 має право вимагати від позичальника дострокового розірвання кредитного договору та/або дострокового погашення та повернення виданих кредитних коштів, сплати процентів, нарахованих за кредитом, неустойки і збитків зокрема у випадку недотримання позичальником умов Договору.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та ґрунтуються на умовах кредитного договору.

З огляду на те, що відповідач має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_1, яку після розірвання шлюбу виховує самостійно, працює на підприємстві КГНПП «Кварсит», яке має перед ОСОБА_2 значну заборгованість в розмірі 14 211,39 грн., суд першої інстанції відповідно до ст. 217 ЦПК України вважав за можливе розстрочити виконання судового рішення по 2 000 грн. щомісячно до повного погашення заборгованості.

З висновком суду щодо розстрочення заборгованості не можна погодитися, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 217 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 37 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до статті 217 ЦПК визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Заяви сторін або державного виконавця про вчинення судом таких же дій при виконанні рішення суду за наявності для цього підстав розглядаються в порядку, встановленому статтею 373 ЦПК, за результатами вирішення яких постановляється ухвала. У разі задоволення заяви в ухвалі суду, крім відомостей, передбачених статтею 210 ЦПК, зазначається строк дії відстрочки (розстрочки), а при наданні розстрочки, крім того, розмір періодичних платежів, які підлягають стягненню для погашення присудженої суми. Межі дії відстрочки (розстрочки) можуть бути визначені не лише датою, але й настанням якоїсь події (зміна матеріального становища відповідача, видужання тощо).

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Перелік обставин, що утруднює виконання судового рішення, наведений у цій статті, не є вичерпним, тому суд у кожному конкретному випадку повинен визначити, чи є обставини, на які посилається боржник, такими.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що факт розірвання шлюбу мав місце також і на момент укладення кредитного договору. Шлюб був розірваний 27 червня 2006 року відділом РАЦС м. Костянтинівки, про що зроблений актовий запис № 131. (а. с. 92)

Наявність лише одної заборгованості по заробітній платі не може бути підставою для розстрочки рішення про стягнення суми кредитного боргу. (а. с. 90)

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині розстрочки виконання рішення скасуванню. В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Ухвалюючи рішення про задоволення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь банку витрати по оплаті судового збору, понесені при поданні апеляційної скарги, у розмірі 1 515,80 грн.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. 4, 314 ч. 2, 316, 317 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» задовольнити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2016 року в частині розстрочки виконання судового рішення скасувати.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1», , рахунок № 1026, Національний банк України, МФО 321024, витрати по сплаті судового збору 1 515,80 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: