АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5760/16 Справа № 208/762/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Похваліта С. М. Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Деркач Н.М., Тамакулової В.О.,

за участю секретаря: Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпродзержинської місцевої прокуратури на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма" про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права вланості за зутрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма" до ОСОБА_2 про визнання права вланості на майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати дійсним укладений 03 вересня 2014 року між ним і Товариством з обмеженою відповідальністю "Норма" попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна - комплексу будівель та споруд, розташованих по АДРЕСА_1, який складається з гаражу А-1, загальною площею 41,6 кв.м., прохідна Б-1, загальною площею 5,6 кв.м., гаражу В-1, загальною площею 48,7 кв.м., навісу Г-1, загальною площею 48,0 кв.м., навісу Д-1, загальною площею 139,7 кв.м., ворот № 1, огорожі № 2, ворот № 3, хвіртки № 4, тротуару І, що знаходиться на земельній ділянці площею 287,0 кв.м., та визнати за ним право власності на зазначене майно, посилаючись на те, що 03 вересня 2014 року між ним і власником спірного майна - Товариством з обмеженою відповідальністю "Норма" було укладено попередній договір купівлі-продажу цього майна з визначенням нотаріального посвідчення договору 23 грудня 2014 року, при цьому сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але договір нотаріально посвідчений не був.

Товариство з обмеженою відповідальністю «НОРМА» позов ОСОБА_2 не визнало і пред'явило до нього зустрічний позов з тих підстав, що воно є власником спірного майна на підставі договору купівлі-продажу № 03Д від 18.05.2009 року та акту приймання-передачі до договору, а 03 вересня 2014 року між ним та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу цього майна, при підписанні якого ними було визначено строк його укладення і нотаріального посвідчення - 23 грудня 2014 року, але у цей строк покупець не виконав умови переднього договору, не сплатив повну вартість предмету договору і не з'явиться до нотаріальної контори для нотаріального посвідчення договору, у зв'язку з чим товариство просило суд визнати вказаний попередній договір купівлі - продажу спірного нерухомого майна припиненим та визнати за ним право власності на нього.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма» до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно задоволені та вирішено питання про розподіл судових витрат по справі, а в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма" про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права вланості відмовлено.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року в описовій та резолютивній частині рішення суду виправлено описку, при описі об'єкту нерухомого майна: комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, загальну площу земельної ділянки 1274 кв.м..

В апеляційній скарзі Дніпродзержинська місцева прокуратура просить рішення та ухвалу суду в частині задоволення зустрічного позову скасувати і відмовити в задоволенні заявлених сторонами позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, обговоривши доводи скарги колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - частковому скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Норма» суд виходив з того, що вони обгрунтовані.

З таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору купівлі-продажу № 03Д від 18.05.2009 року та акту приймання-передачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Норма» є власником майна, розташованого по АДРЕСА_1, яке Товариство мало намір продати ОСОБА_2, уклавши з ним 03 вересня 2014 року попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна з визначенням його нотаріального посвідчення - 23 грудня 2014 року, але у цей строк покупець не виконав умови переднього договору, не сплативши повну вартість предмету договору і не з'явившись до нотаріальної контори для нотаріального посвідчення договору.

На підставі ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а тому зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Між тим, задовольняючи зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма" суд не врахував, що за змістом ч. 3 ст. 635 ЦК України встановлене попереднім договором зобов'язання припиняється, якщо основний договір не укладений протягом встановленого попереднім договором строку, тобто додаткового визнання його припиненим за рішенням суду не потребується, а комплекс будівель та споруд по АДРЕСА_1 належить Товариству на праві власності за договором купівлі-продажу № 03Д від 18.05.2009 року, який у встановленому законом порядку недійсним не визнаний і ніким не оспорений, тому саме по собі оспорення ОСОБА_2 цього права власності Товариства у зв'язку з укладанням між ними 03 вересня 2014 року попереднього договору купівлі-продажу спірного майна не може бути достатньою підставою для додаткового визнання за цією особою права власності на нього за судовим рішенням при відсутності інших передбачених законом підстав, які в зустрічному позові не наведені, тобто в порушення вимог ст. 11 ЦПК України Товариством не доведено наявність дійсного спору про його право і необхідність звернення до суду з таким позовом.

За таких обставин, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права рішення суду в частині задоволення зустрічного позову підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст. 309 ЦПК України про відмову в його задоволенні.

Доводи щодо незаконності рішення суду в іншій частині в апеляційній скарзі не наведені і рішення суду в цій частині не оскаржується, тому апеляційною інстанцією не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської місцевої прокуратури задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 травня 2015 року та ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 жовтня 2015 року в частині визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Норма» права власності на комплекс будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, який складається з гаражу А-1, загальною площею 41,6 кв.м., гараж В-1, загальною площею 48,7 кв.м., навіс Г-1, загальною площею 48,0 кв.м., навіс Д-1, загальною площею 139,7 кв.м, ворота № 1, огорожа № 2, ворота № 3, хвіртка № 4, тротуар І, які знаходиться на земельній ділянці площею 287,0 кв.м., та стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма» суму судового збору в розмірі 400 грн. - скасувати.

В задоволенні зутрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма" до ОСОБА_2 про визнання права вланості на майно відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: