Справа № 0909/6376/2012
Провадження № 6/346/119/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Томин О.А.

заявника-відповідача ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.12.2013 року, ухваленого в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину майна, набутого під час шлюбу, поділ спільного майна подружжя та припинення права спільної сумісної власності,-

ВСТАНОВИВ:

в своїй заяві ОСОБА_1 вказує, що названим судовим рішенням із врахуванням ухвали від 28.01.2014 року про виправлення в ньому описки вирішено стягнути із заявника на користь ОСОБА_3 33 822 грн. грошової компенсації різниці у вартості часток при поділі спільного майна подружжя та 2 500 грн. судових витрат.

Після винесення цього рішення заявник усіма можливими способами та шляхами намагався вирішити питання погашення вказаних присуджених сум на взаємовигідних умовах, проте позивач не погоджувалась на жодні поступки, вимагаючи від заявника погашення боргу одноразовим платежем. Тому будь-яких домовленостей між сторонами досягнуто не було.

26.12.2013 року на виконання вищезазначеного рішення Коломийським міськрайонним судом видано відповідні виконавчі листи.

Постановами державного виконавця відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 від 07.04.2016 року зазначені виконавчі листи прийнято до провадження та відкриті виконавчі провадження. Заявник мав та має намір добровільно виплачувати наявну у нього перед ОСОБА_3 грошову заборгованість у вищевказаній сумі, але за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, а саме фінансових труднощів, понесення заявником значних витрат, зумовлених лікуванням та смертю 08.05.2015 року батька заявника, встановленням надгробного пам'ятника, а також одруженням 21.06.2016 року сина сторін, заявник не мав змоги цього зробити. Позивач же будь-якої матеріальної допомоги в організації та оплаті витрат на весілля їхнього сина не надавала. Крім того, останній проживає в будинку, 1/2 частина якого належить заявнику.

Заявник також стверджує, що він хоча і є субєктом підприємницької діяльності, однак, в звязку з несприятливою фінансовою ситуацією, така діяльність є тимчасово збитковою. Тому накладення арешту на його банківські рахунки остаточно заблокує здійснення вказаної діяльності та може призвести до повного невиконання ним боргових зобовязань перед ОСОБА_3 Завадити таким негативним наслідкам, на думку заявника, можливо за умови поступової сплати розміру заборгованості, який становить 36 322 грн., а саме розстрочки виконання рішення суду на 2 роки 6 місяців зі встановленням такого графіку: до 30.07.2016 року заявник вносить платіж в сумі 2 500 грн.; до 30.08.2016 року - в сумі 1 222 грн., до 30 числа кожного місяця протягом вересня 2016 року - листопада 2018 року включно - в розмірі 1200 грн.; до 30.12.2018 року - 200 грн.

В судовому засіданні заявник та його представник вказану заяву підтримали та просять її задовольнити із зазначених підстав. Представник також звернув увагу суду, що відділом ДВС практично не проводиться примусове виконання рішення суду, а тому запропоновані умови будуть вигідні і для стягувача. Крім того, сама стягувач є власником ТзОВ «Млин-Прут» та відчужила все майно, чим позбавила заявника як учасника цього товариства прибутку від його діяльності. Представник заявника звертає увагу суду, що на майно заявника, арешт не накладено, а такий арешт накладено зовсім на іншу особу. Тому ОСОБА_3 помилково зазначає про арешт майна боржника у своїх запереченнях. З наведених підстав заявник та його представник просять вказану заяву задовольнити.

Позивач по справі, в якій постановлене судове рішення, ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення зазначеної заяви заперечила, зазначивши, що заявник вже й так не виконує судове рішення впродовж останніх 2,5 років, а його покликання, що вона не брала майнової участі у витратах, повязаних з одруженням сина сторін, не відповідають дійсності, адже син проживає з нею. Інші доводи заявника про нібито неможливість виконання своїх боргових зобовязань не є достатніми підставами для розстрочки виконання судового рішення, так як він мав і має достатні доходи для погашення вказаної заборгованості. Вона просить також врахувати значне зростання інфляції та повідомила, що 02.09.2016 року вказане судове рішення вже виконане відділом ДВС шляхом зняття грошових коштів з рахунку боржника. З наведених підстав позивач в задоволенні заяви просить відмовити.

Судом встановлено, що постановами державного виконавця вищевказаного відділу ДВС від 07.04.2016 року відкрито виконавчі провадження з виконання зазначених виконавчих листів. Боржнику надано термін для самостійного виконання до 14.04.2016 року (а.с.87, 88).

Судом встановлено, що на час розгляду цієї заяви боржником навіть частково не погашено спірну заборгованість, про що він сам ствердив в судовому засіданні, та що випливає з даної заяви.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №66127835 від 18.08.2016 року заявнику ОСОБА_1 належить на праві власності квартира №4 в м.Коломиї, по вул. Бандери,51в, Івано-Франківської області. Загальна площа цієї квартири - 83,3 кв.м. (а.с. 109).

Згідно зі статутом ТзОВ «Млин-Прут», затвердженого загальними зборами ТзОВ «Млин-Прут» (протокол №5 від 18/06/2007 року), заявник вказаний одним з учасників цього товариства (а.с.110).

Відповідно до довідки територіального сервісного центру 2643 регіонального сервісного центру в Івано-Франківській області МВС України №31/9/1713 від 25.08.2016 року згідно з базою даних Єдиного державного реєстру МВС України за ОСОБА_1 на вказану дату зареєстровано наступні транспортні засоби: «ГБК 8350» ( дата реєстрації ТЗ 21.11.2002 року), «ВАЗ 21061» (17.05.2003 року), «ВАЗ 212300 Chevrolet» (20.04.2005 року), «Камаз 55111» (26.06.2007 року), «Камаз 55102» (19.09.2008 року), «Mitsubishi Pajero Wagon» (20.07.2011 року (а.с. 112)).

Відповідно до правил ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Однак, боржником не доведено наявність будь-якої, вказаної в зазначеній нормі, виняткової підстави для розстрочки виконання вказаного судового рішення, яке впродовж більш як 2,5 років і так не виконується. Зазначені в заяві обставини як підстави для розстрочки виконання рішення суду мали місце в 2015 та 2016 роках, але і вони не є винятковими випадками, а є звичайними життєвими подіями і не можуть слугувати достатньою правовою підставою для розстрочки виконання судового рішення ще на 2,5 роки.

Тому в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі наведеного та, керуючись ст.210, 293, 373 ЦПК України, суд,-

УХ В А Л И В:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.12.2013 року, ухваленого в цивільній справі 0909/6376/2012, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 33 822 гривні грошової компенсації різниці у вартості часток при поділі спільного майна подружжя та 2 500 гривень судових витрат відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня оголошення даної ухвали.

Суддя Калинюк О. П.