Справа №: 705/4341/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Кімстачова О.С.

з участю:

секретаря судового засідання Власової Т.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані Черкаської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (законні представники: ОСОБА_7, ОСОБА_7В.), про примусове виселення з житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2015 ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (законні представники: ОСОБА_7, ОСОБА_7В.), про примусове виселення з житлового будинку, розташованого по вулиці Пролетарській, 25, в селі Берестівець Уманського району Черкаської області, без надання їм іншого жилого приміщення та зняття з реєстрації за вказаною адресою.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, діючий в межах наданих йому повноважень відповідно до довіреності від 16.06.2015, підтримав заявлені банком позовні вимоги та просив їх задовольнити. Також повідомив, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на день розгляду справи вже виїхали з будинку по вулиці Пролетарській, 25, в селі Берестівець Уманського району та 06.01.2016 були зняті з реєстрації за вказаною адресою. Тому вказані відповідачі фактично виконали вимоги банку про звільнення будинку і зняття з реєстрації.

Представник відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 за довіреностями ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнала предявлених позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні, подавши письмові заперечення проти позову. Пояснила, що АТ «Ощадбанк» з аналогічним позовом вже зверталося до суду і рішенням апеляційного суду Черкаської області від 01.09.2015 в справі № 705/2505/14-ц апеляційна скарга АТ «Ощадбанк» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.12.2014 задоволена частково: задоволена вимога банку про примусове виселення з житлового будинку № 25 по вул. Пролетарській в селі Берестівець Уманського району Черкаської області ОСОБА_2 та ОСОБА_8, в задоволенні позовних вимог про виселення інших осіб відмовлено.На даний час зазначене рішення апеляційного суду Черкаської області від 01.09.2015 ніким не оскаржено та набрало законної сили. Незважаючи на те, позивач знову звернувся до суду з тими ж вимогами і до тих же сторін із тих же самих підстав. На цей час Іпотечний договір № 7880 від 23.10.2008 є дійсним, ніким не оспорений та не скасований, тому Іпотекодавці мають законне право на підставі вказаних у п. 1.4 Іпотечного договору умовах володіти та користуватися своїм майном: житловим будинком, на період дії цього договору, а банк не має права порушувати питання про примусове виселення відповідачів зі спірного будинковолодіння.Будь-якого іншого житла відповідачі не мають.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд встановив такі обставини справи і дійшов таких висновків.

22.10.2008 Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (позивач, АТ «Ощадбанк») та ОСОБА_2 уклали Договір відновлювальної кредитної лінії № 7880. Відповідно до умов Кредитного договору позивач надав позичальнику кредит у розмірі 107 000,00 грн., зі сплатою 21,5 % процентів річних за користування кредитом, з остаточним терміном повернення кредиту до 21.09.2014. В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором, 23.10.2008 банк (іпотекодержатель) та позичальник ОСОБА_2 і ОСОБА_8 (іпотекодавці) уклали Іпотечний договір № 7880, посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за № 3112. Згідно з умовами Іпотечного договору Іпотекодавці передали позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме:житловий будинок № 25, який має загальну площу 71,70 кв.м., з надвірними спорудами: сарай-гараж-літня кухня з погребом, по вулиці Пролетарській в с. Берестівець Уманського району Черкаської області, який належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності, що підтверджується Договором дарування житлового будинку і земельної ділянки від 07.04.2004 за реєстровим № 983;земельну ділянку площею 0,1605 га, кадастровий номер: :01:000:0544, на якій розташований вказаний житловий будинок і яка перебуває в спільній частковій власності іпотекодавців згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІП-ЧР № 017383, виданим 30.06.2004 Берестівецькою сільською радою Уманського району Черкаської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 111.

У порушення умов підпункту 3.3.10 Іпотечного договору іпотекодавець без повідомлення банку вселила для проживання в будинок, який є предметом іпотеки, і 01.12.2009 зареєструвала свого сина ОСОБА_3 і 27.03.2010 його дружину ОСОБА_4, а в подальшому і їх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Також в будинок 2012 року вселилася для проживання, з початку без реєстрації, а з 25.12.2015 з реєстрацією, матір іпотекодавця ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначене підтверджено довідками Берестівецької сільської ради Уманського району Черкаської області № 288 від 01.09.2014, № 290 від 26.08.2015, та № 18 від 13.01.2016.

Згідно з виконавчим написом приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_10 від 16.08.2011, зареєстрованим у реєстрі за № 8390, було звернуто стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок по вулиці Пролетарській, 25, в селі Берестівець Уманського району, у позасудовому порядку для погашення заборгованості за Кредитним договором в загальній сумі 145 978,76 грн. за період з 23.10.2008 по 15.08.2011.

На забезпечення виконання виконавчого напису 04.02.2015 банк направив кожному відповідачу письмові вимоги про звільнення житлового будинку у строк протягом одного місяця з дня отримання вимоги. Вказані вимоги були отримані відповідачами 05.02.2015, про що свідчать підписи в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення. У зазначений строк відповідачі добровільно не звільнили переданий в іпотеку житловий будинок.

На час розгляду справи в суді відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вже виїхали з будинку по вулиці Пролетарській, 25, в селі Берестівець Уманського району та 06.01.2016 були зняті з реєстрації за вказаною адресою. Вказані обставини визнані представниками сторін та підтверджуються записами про зняття з реєстрації в паспортах відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_2 За наведених обставин суд дійшов висновку, що названі відповідачі по справі фактично виконали вимоги банку про звільнення будинку, на який звернуто стягнення, і зняття з реєстрації за адресою:. вул. Пролетарська, 25, село Берестівець Уманського району Черкаської області, тому відсутні фактичні підстави для примусового виселення цих відповідачів із житлового будинку і зняття їх з реєстрації.

Відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час розгляду справи продовжує проживати в ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджено зазначеними вище документами, та визнано в суді її представником. Доказів наявності у відповідача ОСОБА_5 іншого житла, яке їй належить на праві власності чи на яке вона має право на інших законних підставах, чи можливості виселення ОСОБА_5 до іншого постійного житлового приміщення, сторони суду не надали.

Як вбачається з тексту Іпотечного договору № 7880 та мотивувальної частини рішення Апеляційного суду Черкаської області від 01.09.2015 в цивільній справі за позовом АТ «Ощадбанк», грошові кошти, отримані позичальником ОСОБА_2 за Кредитним договором № 7880 від 22.10.2008, не були витрачені на придбання предмета іпотеки, оскільки в якості забезпечення повернення позичальником кредитних коштів було майно, що належить ОСОБА_2 і ОСОБА_8 на праві спільної часткової власності на підставі Договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 07.04.2004, за реєстровим № 983.

За змістом ч.1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 закону «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим законом.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 40 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із житлових приміщень, одночасно надається інше постійне житлове приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на житлові приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення. Постійне житлове приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначене в рішенні суду.

На підставі зазначених вище правових норм Верховний Суд України в постанові від 30.09.2015 по справі № 6-1892цс15 зробив правовий висновок про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі норм Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення ст. 40 цього Закону, так і норма ст. 109 ЖК УРСР. У разі встановлення судом, що в іпотеку передано житлове приміщення, яке не було придбане за рахунок отриманих кредитних коштів, висновок про наявність передбачених законом підстав для виселення мешканців із такого житла без надання їм іншого постійного житла є помилковим.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Ощадбанк» задоволенню не підлягають повністю, оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вже самостійно виселилися з житлового будинку і зняті з реєстрації по вул. Пролетарській, с. Берестівець Уманського району Черкаської області, а для виселення відповідача ОСОБА_5 без надання їй іншого жилого приміщення відсутні правові підстави.

Керуючись статтями. 3, 10, 11, 15, 57-60, 208, 209, 212215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (законні представники: ОСОБА_7, ОСОБА_7В.), про примусове виселення із займаного житлового будинку № 25 з надвірними будівлями і спорудами, які є його невід'ємною частиною, по вул. Пролетарській, с. Берестівець Уманського району Черкаської області, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, їх малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, без надання їм іншого жилого приміщення, зі зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: О.С. Кімстачов