АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2-1466/11
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7577/2016
Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_7
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.,

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Представництва в Україні «Файзер Ейч.Сі.Пі. Корпорейшн», Закритого акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Генеральна прокуратури України, Управління МВС України в Житомирській області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва 11 листопада 2014 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

1 грудня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про роз'яснення рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року. Вказуючи про те, що необхідно роз'яснити склад суду, який мав розглядати справу так як він висловлював недовіру головуючому по справі, незрозумілим є склад учасників процесу, та якими нормами матеріального та процесуального права керувався суд при ухваленні рішення, яким чином здійснював оцінку та дослідження доказів.

27 квітня 2015 року ОСОБА_6 була подана заява про роз'яснення рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року в частині зазначенні в рішенні посилань на підтримання ним позовних вимог, хоча він був видалений із залу суду та не приймав участі у розгляді справи за участю відповідача.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року, у задоволенні заяви ОСОБА_3 про роз'яснення рішення суду було відмовлено.

Згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 01 вересня 2015 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року було скасовано та питання передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем 23 грудня 2015 року, 4 лютого 2016 року та 22 лютого 2016 року подавалися заяви про роз'яснення рішення з підстав незрозумілого зазначення у рішенні суду найменування одного із відповідачів у справі, крім того, позивач вказував про невідповідність рішення суду постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року, просив роз'яснити також щодо обставин, викладених у рішенні суду, пов'язаних із дорожньо-транспортною пригодою за участю автомобіля позивача, з якими він не погоджується, щодо дотримання норм Конституції України та забезпечення права на справедливий і публічний розгляд справи при ухваленні судового рішення, щодо відповідності рішення суду вимогам статтей 213-215 ЦПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, де ставив питання про її скасування та постановлення нової про направлення справи на новий розгляд. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Позивач у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити у повному обсязі.

Інші учасники судового розгляду повідомлялися про день і час розгляду справи за адресами визначеними в матеріалах справи та поданій апеляційній скарзі, у судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про роз'яснення рішення виходив з того, що рішенням суду позивачу було відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог. Відтак резолютивна частина не припускає варіантів тлумачення. Рішення суду є зрозумілим. Вступна та резолютивна частина рішення суду фактично оскаржується позивачем шляхом непогодження із обставинами викладеними у судовому рішенні.

Доводами апеляційної скарги є те, що по змісту оскаржувана ухвала не відповідає вимогам обов'язкової для виконання на всій території України ухвали Апеляційного суду м. Києва від 01.09.2015 року, а також вимогам ст.210 ЦПК України, чим судом було порушено п.1 ст.6 Конвенції право на справедливий розгляд і вирішення справи.

Оскільки стверджуючи в ухвалі, що: «тим самим, резолютивна частина рішення не припускає варіантів тлумачення рішення», «рішення суду є зрозумілим та не припускає варіантів його тлумачення, суд приходить до висновку, що заява про роз'яснення рішення суду є безпідставною».

Колегія суддів вважає, що зазначені вище доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Так, відповідно до ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Оскільки в силу вимог ЦПК України, роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання. Суть роз'яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповіді на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз'яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Рішення суду першої інстанції за своїм змістом є чітким та зрозумілим, відтак суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо відмови у його роз'ясненні.

Відповідно до ст. 210 ЦПК України, ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: часу і місця її постановлення; прізвища та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді); прізвища та ініціалів секретаря судового засідання; імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі; предмета позовних вимог; 2) описової частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: висновку суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції за своїм змістом та викладенням відповідає вимогам, які визначені положеннями ч. 1 ст. 210 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що суд в ухвалі не послався і не роз'яснив, зокрема, як можна виконати злочинне рішення, коли в ньому назви і адреси відповідачів не відповідають дійсним, та на якій правовій підставі судом в ухвалі від 19.10.2015 року вказано назву відповідача: «Представництва в Україні «Файзер Ейч Сі. Лі. Пі. Корп», і не обгрунтувано, чому в ухвалі від 22.02.2016 року вказала іншу назву відповідача: «Представництва в Україні «Файзер Ейч Сі. Пі. Корпорейшн» - та чи можна в резолютивній частині застосовувати абревіатурні скорочення, що в дійсності, вважав, забороненим, на думку колегії суддів також не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, як заявником ( позивачем) не взято до уваги, що за правилами ст. 219 ЦПК України не позбавлений можливості звернутися до суду з заявою про виправлення описок та арифметичних помилок в рішенні суду.

Відповідно до положень ст. 220 ЦПК України судом може бути ухвалене додаткове рішення за заявою осіб.

Щодо доводів апеляційної скарги про непогодження позивача з вартістю автомобіля визначеною судом, то вони можуть бути перевірені лише шляхом оскарження відповідного рішення як в суді апеляційної так в подальшому і касаційної інстанції.

Розгляд заяви ОСОБА_3 про роз'яснення рішення здійснювався суддею ОСОБА_7 у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, внаслідок надходження справи до суду першої інстанції після її перегляду судом апеляційної інстанції та ухвали від 19.10.2015 року ( т. 6 а.с. 45, 46).

ОСОБА_6 під час перебування справи в апеляційному суді подавалися заяви ( клопотання) щодо: - направлення листа до ВССУ і зупинення провадження до отримання від зазначеної судової установи рекомендаційних роз'яснень деяких спірних питань застосування судами норм цивільно - процесуального права у даній справі ( т. 6 а.с. 144 ) - про перевірку апеляційним судом повноважень судді першої інстанції ОСОБА_7 ( т. 6 а.с. 158 ) - про неможливість розгляду апеляційного провадження без встановлення відповідачів по справі ( т. 6 а.с. 165) - про надання відповіді щодо підстав у судді Осаулова а.А. діяти незаконно у справі № 7661/30304/14 ц ( т. 6 а.с. 179)

Зазначені вище звернення позивача не можуть бути підставами для роз'яснення рішення суду у відповідності до ст. 221 ЦПК.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування у відповідності до доводів апеляційної скарги нема.

Керуючись ст. ст. 304, 305, 307, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: