Ухвала

іменем україни

2 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_6, на заочне рішення Голосіївського районного суду Києва від 26 вересня 2012 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 28 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_4, укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останньому був наданий кредит у сумі 100 тис. грн зі сплатою 25 % річних строком до 27 серпня 2009 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28 серпня 2008 року між банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, укладений договір поруки, відповідно до умов якого остання поручилась відповідати солідарно перед кредитором за невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Позичальник умови кредитного договору не виконав, з 2009 року припинив сплачувати кредит та відсотки за його користування, у зв'язку з чим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 3 грудня 2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Хрещатик» заборгованість за кредитним договором у розмірі 99 386 грн 46 коп. та судові витрати.

Вказане рішення суду відповідачами не виконано, у зв'язку з чим позивач просив стягнути з них на свою користь заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами за період з 11 грудня 2009 року по 13 квітня 2012 року в розмірі 40 549 грн 85 коп., нараховані відсотки за період за 13 днів за квітень 2012 року в розмірі 593 грн 98 коп. та пеню в розмірі 4 942 грн 47 коп.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2012 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ «КБ «Хрещатик» заборгованість за кредитним договором у розмірі 46 086 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року рішення районного суду в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_5 скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

У касаційній скарзіОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором і в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди, задовольняючи позов ПАТ «КБ «Хрещатик» до ОСОБА_4, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що позичальник не виконав умови кредитного договору належним чином, допустив заборгованість, яка була стягнута рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 3 грудня 2009 року. Оскільки рішення суду було виконано несвоєчасно, а згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, то банк правомірно нарахував суми, передбачені вимогами закону та умовами договору.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення апеляційного суду не впливають.

Отже, рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим й підстав для їх скасування немає.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_6, відхилити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду Києва від 26 вересня 2012 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик