АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7289/16 Справа № 186/1325/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Калиновського А.Б., Осіяна О.М.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, треті особи: ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Відділ державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетопетровської області, -

В с т а н о в и в :

03 вересня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 16 вересня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, був укладений кредитний договір № 1, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 20200,00 доларів США з розрахунку 14,50 % річних на строк з 16 вересня 2008 року по 18 вересня 2023 року. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» і стає новим кредитором у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором було забезпечено порукою відповідно до укладеного Договору поруки № 229174 від 16.09.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобовязань за кредитним договором № 1 від 16 вересня 2008 року. Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання Боржником зобовязань за Договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак зобовязання не виконані, у звязку з чим, станом на 14 серпня 2015 року наявна заборгованість у сумі 597483,60 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 431977,70 грн.; сума заборгованості за відсотками 165505,91 грн. Позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 597483,60 грн. (а.с.1-5 т.1).

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.51,52-55 т.2).

В апеляційній скарзі (а.с.62-65 т.2) ПАТ «Дельта Банк» просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки:

- судом не прийнято до уваги що для ідентифікації кредитного договору, про стягнення заборгованості заявлено позивачем, можно ідентифікувати як за номером самого договору присвоєного при його укладенні № 0 так і реєстраційний номер в системі обліку банка № 1, а в договорі купівлі-продажу права вимоги вказаний саме реєстраційний номер кредитного договору .

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що позивачем не надано доказів наявності права вимоги по договору про надання споживчого кредиту.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що:

- 16 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким банк надав позичальнику кредит в сумі 20200,00 доларів США з цільовим призначенням для придбання нерухомості з кінцевим терміном остаточного погашення кредитної заборгованості 18 вересня 2023 року зі сплатою за користування кредитними коштами процентної ставки у розмірі 14,5 % річних,

- в забезпечення зобовязань позичальника за договором № 0 між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 229174 від 16 вересня 2008 року,

- рішенням Першотравенського міського суду від 16 лютого 2010 року було постановлено заочне, яким з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» стягнуто солідарно заборгованість станом на 04 грудня 2009 року за кредитним договором № 0 від 16 вересня 2008 року в сумі 181770,46 гривень, яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 20135,78 доларів США; з заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2458,85 доларів США; з пені в сумі 155,11 доларів США (т.1 а.с.160),

- 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» був укладений договір купівлі продажу, згідно якого Продавець (ПАТ «УкрСиббанк») погодився продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх Покупцеві ( ПАТ «Дельта Банк»), а Покупець погодився придбати права вимоги за кредитами та прийняти їх, та сплатити ціну купівлі,

- згідно з додатком-1 «Перелік прав вимоги за кредитами» ПАТ «Дельта Банк» придбав у ПАТ «УкрСиббанк» права вимоги по кредитному договору № 1 від 30 січня 2009 року - боржник ОСОБА_3, загальний розмір грошового зобовязання 20135,78 доларів США.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» як правонаступника ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, суд першої існатнції зазначив, що позивач не надав суду доказів про те, що кредитний договір за яким ПАТ «Дельта Банк» придбав права вимоги у ПАТ «УкрСиббанк», який зазначений за № 1 від 16 вересня 2009 року, та договір № 1 від 16 вересня 2008 року, зазначений в позовній заяві, є договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16 вересня 2008 року, копія якого є в матеріалах справи.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що:

- згідно з актом прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу від 08 грудня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» отримав документи саме за кредитним договором № 0 (т.1 а.с.85-86),

- зазначивши в позові договір № 1 від 16 вересня 2008 року ПАТ «Дельта Банк» надав копії кредитного договору № 0 від 16 вересня 2008 року та договору поруки № 229174 від 16 вересня 2008 року (т.1 а.с.1-5,6-7,31-32),

- в запереченнях на позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнавали вимоги ПАТ «Дельта Банк» як правонаступника ПАТ «УкрСиббанк» та надали копії квитанцій про оплату боргу на рахунок ПАТ «Дельта Банк» за договором № 1 від 16 вересня 2008 року (т.1 а.с.85-86).

З копії позовної заяви ПАТ «УкрСиббанк» від 05.01.2010 року долученої до матеріалів справи за клопотанням відповідача ОСОБА_2 вбачається, що при зверненні «УкрСиббанку» до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивач, надавши копію договору № 0 від 16 вересня 2008 року, так саме просив стягнути заборгованість за договором № 1 від 16 вересня 2008 року (т.1 а.с.161-163).

За таких обставин слід визнати, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ПАТ «Дельта Банк» не є новим кредитором за кредитним договором № 1 від 16 вересня 2008 року та договором поруки № 229174 від 16 вересня 2008 року, укладеним між «УкрСиббанком» та ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Разом з тим, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову банку до ОСОБА_2 як до поручителя.

З матеріалів цивільної справи № 2-531/10 вбачається, що 15 січня 2010 року АТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 16 вересня 2008 року відповідно до вимог ст.1050 ЦК України (т.1 а.с.161-163).

Матеріали цивільної справи № 2-531/10 не містять доказів направлення банком на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 письмлвлї вимоги про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором.

Тому такою вимогою слід вважати саму позовну заяву, копію якої разом з ухвалою суду від 18 січня 2010 року про відкриття провадження у справі, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали 06 лютого 2010 року (т.2 а.с.108, 109).

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до розяснень, наведених в п. постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Реалізувавши своє право на дострокове стягнення всієї заборгованості в порядку ст.1050 ЦК України шляхом подання позову до позичальника та поручителя про стягнення всієї заборгованості до настання за умовами кредитного догвору строку її повернення 18 вересня 2023 року, АТ «УкрСиббанк» змінив умови кредитного договору щодо строку виконання позичальником зобовязання у повному обсязі.

У звязку з отриманням позичальником та поручителем копії позовної заяви 06 лютого 2010 року слід вважати, що строк виконання зобовязання у повному обсязі настав після отримання ними вказаної письмової вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК Укарїни якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 2-531/10 15 січня 2010 року АТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 16 вересня 2008 року станом на 04 грудня 2009 року, в тому числі в повному обсязі суми кредиту та процентів в розмірі станом на 04 грудня 2009 року.

Позовні вимоги про стягнення процентів за період станом на 18 вересня 2023 року, як це було передбачно умовами кредитного договору, банком не були заявлені.

У цій справі позивач, що є новим кредитором, звернувся до суду з позовом до поручителя про стягнення суми кредиту, яку стягнуто за рішенням Першотравенського міського суду від 16 лютого 2010 року, та суми процентів, нарахованих станом на 04 серпня 2015 року.

Відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК України закінчення шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобовязання призводить до припинення поруки.

Протягом шести місяців від дня настання нового строку виконання основного зобовязання, встановленого АТ «УкрСиббанк» шляхом подання позову про дострокове повергнення кредиту, позовні вимоги до поручителя щодо повернення процентів заявлені не були.

Тому порука поручителя припинилась через шість місяців після 06 лютого 2010 року.

Таким чином відповідно до договору від 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» останній придбав вимоги за порукою, припиненою в 2010 році.

З огляду на це колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення позову ПАТ «Дельта банк» до поручителя ОСОБА_2 відсутні.

Тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині обгрунтування відмови у задоволенні позову.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,309,314,316 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року змінити в частині обгрунтування відмови у задоволенні позову.

В решті рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - відхилити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: