Справа № 766/6158/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Котьо І.В. дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, але вона не в повній мірі відповідає вимогам ч.2 ст.119 ЦПК України, а саме позовна заява повинна містити в собі:

1) назву суду, до якого подається заява;

2) імя ( найменування ) позивача і відповідача а також імя представника позивача , якщо позовна заява подається представником , їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс , номер засобів звязку , як що такий відомий ;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову що до вимог позовного характеру ;

5) виклад обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів , що додаються до заяви.

Однак, в порушення п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України позивачем не надано доказів того, що вона є спадкоємцем. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Однак позивач, не надала доказів як і б підтверджували ту обставину, що вона є донькою( спадкоємицею) померлого ОСОБА_2 і не надала ніяких доказів, які б вказували на те що ОСОБА_2 і ОСОБА_3, перебували у шлюбі. Також до матеріалів позову не надано доказів і немає посилань позивача у позові щодо того, що ОСОБА_4, якій відповідно до відповіді начальника ХДБТІ станом на 2007 рік належить ? частина будинку за адресою м. Херсон, вул. Куйбишева,26 , померла. Також відсутні будь - які посилання у позові, а також письмові докази які б свідчили про те, що ОСОБА_2Г прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, а якщо прийняв то не вказано яким саме способом.

Крім того позивачем не зазначено посилання на докази , в порушення п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України, що вона проживала разом з спадкодавцем - ОСОБА_2 на час відкриття спадщини і не зазначено відомостей в позові про те, що якщо і проживали то за якою адресою, так як реєстрація позивача за адресою м. Херсон, вул.Вільхова ( Куйбишева), 26 не дає підстав вважати, що спадкодавець проживав з неї за цією адресою.

Також позивач просить визнати право власності в порядку спадкування на ? будинку № 26 по вулиці Куйбишева в м. Херсоні, однак відповідно до довідки виданої Другою Херсонською державною нотаріальною конторою від 24.06.2016 року за № 747/01-16 з заявою про прийняття спадщини, крім позивача звернувся - ОСОБА_5. Відповідно до п.26 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності. Також п. 5.1. ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування;» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 встановлено, що при вирішенні спорів по справах про спадкування за законом судам необхідно враховувати, що частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними, якщо тільки спадкоємці:за усною домовленістю між собою не змінили розмір частки когось із них в спадщині, яка складається з рухомого майна;за письмовою угодою (договором), посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортного засобу, не змінили розмір часток в спадщині когось із них.

Позивач звернулась з позовом до Херсонської міської ради. Статтею 392 ЦК України встановляються , що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).Тобто за змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. Однак із змісту позовної заяви позивачем не вбачається, що Херсонська міська рада не визнає або оспорює права позивача.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

При таких обставинах суд вважає, що дана позовна заява не може бути розглянута по суті, у звязку з чим позивачеві необхідно надати строк для усунення вказаних недоліків. Керуючись ст.121 ЦПК України ,суд

ухвалив: Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання права власності на спадкове майно залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем (заявником) ухвали.

В разі не усунення недоліків до зазначеного строку заява буде вважатись не поданою .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В. Котьо