Єдиний унікальний номер 235/2162/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1244/2016
Головуючий в 1 інстанції Данилів С.В.
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Мальованого Ю.М., Новосядлої В.М.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

В обґрунтування позову вказує, що відповідач ОСОБА_1 02.03.2011 року є користувачем web-інтерфейсу LIQPAY. Правовідносини з використання web-інтерфейсу LIQPAY врегульовані угодою користувача, яка розміщена на сайті https://www.LiqPAY.com/ (далі за текстом Угода користувача), згідно п. 1.1. якої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» приймає на себе зобов'язання здійснювати приймання/переведення грошових коштів від клієнта за web-інтерфейсом LIQPAY. Пунктом 3.3 Угоди користувача передбачено, що обов'язки Банка в межах Угоди обмежуються прийманням грошових коштів у Клієнтів та передачею грошових коштів особам, яким вони призначені. Для користування web-інтерфейсом LIQPAY користувач має лише зазначити свій номер мобільного телефону, персональні дані та приєднатися до Угоди користувача. Крім іншого, web-інтерфейс LIQPAY надає можливість здійснювати поповнення рахунку LIQPAY, переказ коштів на інші рахунки LIQPAY, переказ коштів на платіжні картки та здійснювати інші операції. Угода користувача не встановлює можливість надання у користування коштів понад залишок коштів клієнта.

Безпідставне отримання відповідачем грошових коштів стало можливим у зв'язку з здійсненням заміни старого інтерфейсу на новий із доповненням його функціонального наповнення та зміною технології обробки платежів. При цьому для перегляду архівних операцій користувачам нового web-інтерфейсу LIQPAY залишався доступним старий web-інтерфейс.

Позивач вказує, що відповідачем було виявлено та використано вразливість нового web-інтерфейсу LIQPAY, яка полягала в тому, що через архів операцій старого web-інтерфейсу LIQPAY користувач мав можливість ініціювати здійснення переказу саме в старому web-інтерфейсі LIQPAY. Основна технологічна відмінність двох web-інтерфейсів, полягала в тому, що в новому web-інтерфейсі переказ і відображення інформації за його результатом здійснювалося онлайн, тобто негайно, а в старому негайно проводилась лише перевірка наявності коштів, а проведення операцій відображалося через проміжок часу, не менший 1-2 годин. Операції в новому web-інтерфейсі LIQPAY не відображались та не впливали на залишок коштів в старому web-інтерфейсі LIQPAY.

Таким чином, відповідачем в окремі дати у 2013 - 2014 роках без наявної на те правової підстави було здійснено операції в старому та новому web-інтерфейсах LIQPAY, які дали йому змогу здійснити перекази коштів в загальній сумі 23 3090 грн. більше за суму наявних коштів на рахунку.

Обґрунтовуючи вимоги позивач вважав, що вказані грошові кошти є безпідставно набутими та підлягають поверненню позивачу, відповідно до ст.ст. 1212-1214 ЦК України, а також з відповідача слід стягнути проценти за користування грошовими коштами ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у сумі 40 835, 46 грн. та судові витрати.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

На вказане рішення банк подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить його скасувати та ухвалити нове, яки задовольнити позов.

Вважає, що банком надані всі допустимі та належні докази на підтвердження безпідставного отримання відповідачем грошових коштів банку.

Представник відповідача ОСОБА_2 просила відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Банк, належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, свого представника не направив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід вихилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку, передбаченому ст. 634 ЦК України за угодою користувача запропонував необмеженому колу фізичних осіб можливість отримання послуг по переказу грошових коштів з використанням web-інтерфейсу LIQPAY.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 02 березня 2011 року приєднався до запропонованої угоди шляхом реєстрації в web-інтерфейсі LIQPAY та повністю погодився з усіма умовами угоди користувача (договору приєднання) про використання web-інтерфейсу LIQPAY. Цю обставину відповідач ОСОБА_1 визнав в поданому до суду заперечення на позовну заяву та не оспорював, що є користувачем отримував послуги з приймання/переказу грошових коштів через web-інтерфейс LIQPAY, які надавав позивач.

З огляду на це суд дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні правовідносини в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 634 ЦК України, шляхом укладення договору приєднання.

Пунктом 3.8 Угоди передбачено, що інформація про суттєві зміни умов Угоди, зміни тарифів опубліковується не пізніше, ніж за три дні до набрання чинності таких змін. (а.с.10 зворот)

Згідно п. 7.1.1 Угоди, в разі внесення банком в Угоду суттєвих змін, що впливають на можливість використовувати визначено при web-інтерфейсі LIQPAY клієнтом, банк повідомляє про них клієнта на сайті www.LIQPAY.com, не пізніше ніж за три дні до набрання чинності цих змін. В разі незгоди клієнта із змінами умов Угоди, останній вправі розірвати Угоду у вказаний строк. (а. с. 12 зворот)

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Позивачем не надано доказів на підтвердження руху безпідставно набутих коштів по рахунку № 4731 1850 1395 8252 та те, що ОСОБА_1 давав доручення на здійснення безготівкового перерахунку грошових коштів. При цьому суд не прийняв надані банком відомості щодо руху грошових коштів.

Зазначаючи, що відповідачем при здійснені декількох операцій безпідставно набуті грошові кошти банку у період 2013-2014 років, банк вказує, що зміна старого інтерфейсу на новий відбулася у березні 2014 року. Проте позивач не надав суду доказів щодо заміни ним старого інтерфейсу на новий, а також те, що відповідача відповідно до п. 3.8. та п. 7.1.1. було повідомлено про заміну інтерфейсу.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позивачем не виконані вимоги ст. 60 ЦПК України, а саме позивач не довів в судовому засіданні того факту, що рахунок № 4731 1850 1395 8252 є рахунком ОСОБА_1 і грошові кошти рухалася по рахунку відповідача в нелігитимному порядку, а також того, що ці грошові кошти є набутими неправомірним способом та не є власністю відповідача, а напроти є власністю позивача.

Суд визнав суперечливими доводи банку про те, що ОСОБА_1 мав можливість і створював платежі в старому інтерфейсі LIQPAY і в той же час ці ж кошти виводив в новому інтерфейсі LIQPAY, у період до березня 2014 року.

Також, суд зазначив, що відповідно до п. 3.7.1 Угоди, банк в рамках Угоди мав право призупиняти роботу програмних і/або апаратних засобів, які забезпечують функціонування web-інтерфейсу LIQPAY, відтак, при допущені відповідачем зловживання у користуванні послугами банку щодо перерахування коштів, позивач мав право самостійно зупинити роботу інтерфейсу з обслуговування відповідача.

Судом при ухвалені рішення врахована правову позицію Верховного суду України, яка викладена в Постанові від 02 жовтня 2013 року, згідно якої предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що факт перерахування коштів в зазначений в позові період позивачем з розрахункового рахунку не знайшов свого об'єктивного підтвердження, тобто позивачем не доведено отримання безпідставно набутих грошових коштів відповідачем.

З вказаними висновками суду першої інстанції можливо погодитися, виходячи з наступного.

Банк, являючись оператором, приймає на себе зобов'язання здійснювати приймання/переказ грошових коштів від клієнтів за допомогою web-інтерфейсу LIQPAY. Відносини Банку з клієнтом при наданні послуг в web-інтерфейсі LIQPAY регулюються наступними нормативними актами: Законами України «Про банки і банківську діяльність»; «Про платіжні системи і переказ коштів в Україні», Положенням про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів, затвердженим Постановою Правління НБУ № 223 від 30.04.2010р., Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків в національній і іноземній валютах, затвердженою Постановою Правління НБУ №492 від 12.11.2003р., Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою Постановою Правління НБУ №22 від 21.04.2004р., Постановою НБУ №365 від 16.09.2013р

LIQPAY - це торгова марка Банку, унікальний веб - інтерфейс для вводу реквізитів платежу в мережі Інтернет і ініціювання переказу грошових коштів, рахунок LIQPAY - це номер мобільного телефону, обліковий запис клієнта в web-інтерфейсі LIQPAY.

Згідно п. 1.4 цієї Угоди, вона вступає в силу з моменту реєстрації клієнта в web-інтерфейсі LIQPAY.

Відповідно до розділу 3 Угоди, Банк виконує доручення клієнта, які містяться в дистанційному розпорядженні, відправленому Банку.

Згідно п. 3.2.2 Умов, авторизація на сайті www.LIQPAY.com для клієнтів проходить виключно за допомогою одноразового пароля ОТР. В якості логіна для авторизації використовується номер телефону клієнта в міжнародному форматі, в якості пароля використовується восьмизначний динамічний пароль, який приходить в SMS на зареєстрований номер телефону клієнта.

Зобов'язання Банку в рамках Угоди обмежуються прийманням грошових коштів у клієнтів і передачею грошових коштів особам, ким вони призначені.

Згідно п. 3.5 Угоди контрагент, на чию адресу клієнт ініціює переказ, вказується клієнтом в дистанційному розпорядженні. Зобов'язання Банку по переказу грошових коштів на користь контрагента вважається виконаним з моменту виконання вказаного розпорядження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частинами 2, 3 цієї статті, банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами, і не вправі визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 3 ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перераховувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 ст. 22 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 1071 та ч. 1 ст. 1072 ЦК України, грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом, проте, виключно в межах залишку грошовий коштів на рахунку клієнта, якщо інше не встановлено договором між банком і клієнтом.

Виходячи з особливостей функціонування платіжного пристрою web-інтерфейсу LIQPAY, єдиною законною підставою для здійснення вказаних переказів з ініціативи відповідача як користувача системи має бути сформований ОСОБА_1 та направлений позивачу ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунковий документ (платіжне доручення), в якому мають бути зазначені всі необхідні реквізити платежу, що містяться у затвердженій Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті формі.

Факт володіння відповідачем платіжною карткою банку та користування web-інтерфейсом LIQPAY доведений і не оспорюється сторонами у справі.

З огляду на викладена апеляційний суд вважає, що позивачем не дотримані вимоги ст. 60 ЦПК України, а саме позивач не надав суду доказів того, що грошові кошти рухалися на рахунку відповідача в нелегітимному порядку та що ці грошові кошти набути неправомірним способом та не є власністю відповідача, а напроти власністю відповідача.

Враховуючи позицію Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 24 вересня 2014 року у справі №6-122 цс14, що у разі виникнення спору стосовно набутого майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, суд вважає що правовідносини між сторонами носять договірний характер.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов, встановивши договірний характер правовідносин між сторонами, правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: