УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2016 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Мороз В.О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Хмельницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановила:

27.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності заявника до польської національності, та внесення відповідних змін в актовий запис про його народження, а також встановлення факту національності «поляк» батька заявника, посилаючись на те, що його батько сповідував римо-католицьку віру та дотримувався традицій польської національності, проте з метою уникнення переслідувань, змушений був приховувати свою національність. У звязку із цими обставинами, у свідоцтві про народження заявника ОСОБА_1 та його паспорті відсутній запис про національність. Відомості про приналежність ОСОБА_2 до польської національності містяться у погосподарській книзі. ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питанням внесення змін до актових записів цивільного стану із зазначенням відомостей про національність його батька ОСОБА_2 - «поляк», а Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану була проведена перевірка щодо відсутності (наявності) підстав внесення даних змін актових записів та за результатами перевірки складено висновок № 1152/02-04-25 від 09.06.2016 року, яким відмовлено заявнику у внесенні відповідних змін до актових записів.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якою передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення, справи за заявами про встановлення факту належності до певної національності - в переліку відсутні.

В ч. 2 ст. 256 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належить до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

ОСОБА_1 просить встановити факт своєї належності та належність його батька ОСОБА_2 до польської національності та у своїй позовній заяві керується нормами Кодексу адміністративного судочинства України. Такий факт не відноситься до переліку, що міститься в ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

У Постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року визначено, що цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (ст.5 ЦПК України). Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення (п.3).

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАСУ, який набрав чинності з 1 вересня 2005 року, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Частина 2 цієї статті встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАСУ, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом п.1 ч. 1 ст. 3 КАСУ, справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відмова внесення виправлень до актового запису породжує публічно-правовий спір, оскільки ці відносини є публічно-правовими за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовує надані йому чинним законодавством владні управлінські функції. Таким чином, дана справа відповідає вищенаведеному нормативному визначенню адміністративної справи.

Із змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 має намір на підставі рішення суду вирішити питання про внесення змін (доповнень) до актів запису цивільного стану, які засвідчать його польське походження та його батька.

В силу ч. 1 ст. 2, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України від 1 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

У відповідності до п.п. 1.1, 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793), внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Чинним законодавством визначений порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, які засвідчують походження та національність особи, і порядок оскарження відмови у внесенні таких змін.

За змістом норм ст. 17, п. 7 розділу VIІІ «Прикінцеві та перехідні положення» КАС України розгляд таких справ віднесений до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ст. 122 ч. 2 п. 1 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122 ч. 2 п.1, 256 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Хмельницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Зобовязати Державну податкову інспекцію у місті Хмельницькому та Управління Державної казначейської служби у Хмельницькому районі повернути ОСОБА_1, сплачений судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. (квитанція № 135 від 15.06.2016 року, Хмельницьке обласне управління Ощадного банку ТВБВ 028-філія).

Роз'яснити позивачу право на звернення в порядку і на підставах, визначених Кодексом адміністративного судочинства України до відповідного адміністративного суду, а саме Хмельницького окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя