ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла їх мати ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), що знаходиться на території Яхнінської сільської ради та на житловий будинок АДРЕСА_1 Київської області. Реалізовуючи своє право на спадщину, як донька спадкодавниці, ОСОБА_1 звернулася до Фастівської районної державної нотаріальної контори та згодом отримала свідоцтво на право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «КОЛОС», розміром 3,7 га без визначення меж цієї частки в натурі, що знаходиться на території Яхнінської сільської ради. В 2010 році позивачка знайшла копію свідоцтва про право власності на житловий будинок, але в копії зазначено, що власником є ОСОБА_4, чоловік матері позивачки, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Коли в березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, їй було відмовлено, оскільки померла ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка, але не оформила своїх спадкових прав, тому відсутній правовстановлюючий документ на цей будинок.

На підставі зазначеного, просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 Київської області, після смерті матері ОСОБА_3, померлої в ІНФОРМАЦІЯ_4.

В судовому засіданні позивач не з'явилась, повідомлена вчасно та належним чином, надала суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, повідомлена вчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, просила слухати справу у її відсутність.

Частина 4 статті 174 ЦПК України встановлює, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерті, виданим ІНФОРМАЦІЯ_3 року, серії НОМЕР_2 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерті, виданим 14 березня 1997 року, серії НОМЕР_3

Після смертіОСОБА_3 відкрилась спадщина на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «КОЛОС», розміром 3,7 га без визначення меж цієї частки в натурі, що знаходиться на території Яхнінської сільської ради, яка належала спадкодавниці на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, виданого на підстав рішення Фастівської районної державної адміністрації від 29 листопада 2000 року.

02 березня 2001 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку. (а.с. 19) та на житловий будинок АДРЕСА_1 Київської області, який належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого від 30.05.1990 року згідно рішення виконкому Фастівської районної ради № 57 від 17.04.1990.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

У відповідності до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Спадкоємцями першої черги є ОСОБА_1, позивач по справі, та ОСОБА_2, відповідач по справі, як доньки спадкодавця, проте відповідачка до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини не зверталась та, відповідно до її заяви від 08.07.2016 року, проти позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує, тому, відповідно до викладеного, слід визнати спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 - ОСОБА_1

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою спадкодавниці, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 26 листопада 1970 року серії НОМЕР_5 та свідоцтвом про укладання шлюбу, виданого 26 січня 1991 року, відповідно до якого ОСОБА_5 одружилася з ОСОБА_6 та їй було присвоєне прізвище чоловіка. Отже є, в силу ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємицею першої черги спадкування за законом.

Реалізовуючи своє право на спадщину, ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та отримала свідоцтво на право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «КОЛОС», розміром 3,7 га без визначення меж цієї частки в натурі, що знаходиться на території Яхнінської сільської ради.

В березні 2016 року позивач звернулася до Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області щодо отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після смерті матері, проте листом від 04.05.2016 року за № 348/02-14 нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця (а.с. 22).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно довідки № 583 КП Фастівської міської ради Фастівського бюро технічної інвентаризації від 04 травня 2016 року станом на 01 січня 2013 року житловий будинок АДРЕСА_1 Київської області зареєстровано на ім'я ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого від 30.05.1990 року згідно рішення виконкому Фастівської районної ради № 57 від 17.04.1990 (а.с.15).

Відповідно до довідки, виданою Фастівським МУЮ відділом державної РАЦС від 15.04.2016 року № 542-02-05.07-34 ОСОБА_4 був чоловіком ОСОБА_3 (а.с. 7). Після смерті чоловіка, ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину, оскільки продовжувала приживати та користуватися спадковим будинком, проте документально його не оформила.

З роз'яснення, наданого у п. 1 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013, вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п.3.3 цього Узагальнення, підлягають задоволенню вимоги спадкоємців про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та/або відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тому набула право спадкування на житловий будинок, але не має оригіналу правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_2 що належав ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.Ю.Чернишова