Справа № 456/3525/15-ц
Провадження № 2/456/218/2016
РІШЕННЯ

іменем України

05 липня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, за порушення (прострочення) виконання грошового зобов'язання,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою та, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» на його користь матеріальні втрати у розмірі 93 143,80 грн., з яких: 14 231,66 грн. - 3% річних від суми простроченого грошового зобов'язання (неповернутого страхового відшкодування), передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов'язання та 78 912,14 грн. - інфляційні втрати від суми простроченого грошового зобов'язання (неповернутого страхового відшкодування), передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов'язання, та судовий збір у розмірі 931,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15 грудня 2011 року між позивачем та відповідачем будо укладено договір добровільного страхування наземного транспорту М 5-1304/11.035. Відповідно до пунктів 4 та 5 договору було застраховано майнові інтереси позивача, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом «TOYOTA COROLLA 1.6 L», реєстраційний номер «НОМЕР_1». 16 березня 2012 року на 99 км. 992 м. дороги Нижанковичі-Самбір-Дрогобич-Стрий (Т-14- 11) мала місце дорожньо-транспортна пригода, що у відповідності до розділів 9 та 19 договору є страховим випадком, відтак обов'язок по відшкодуванню збитку внаслідок ДТП покладається на відповідача.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду у Львівської області від 26 вересня 2014 року по справі № 4 56/2088/13 ц, провадження № 2/456/120/2014, за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СТ «Гарантія» про стягнення суми страхового відшкодування за договором добровільного страхування стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхового товариства «Гарантія» в його користь 134 325,00 (сто тридцять чотири тисячі триста двадцять п'ять гривень 00 коп.) страхового відшкодування та 2 122,50 (дві тисячі сто двадцять дві гривні 50 коп.) судових витрат, а всього 136 447,50 (сто тридцять шість тисяч чотириста сорок сім гривень 50 коп.) та в дохід держави 1 343,25 (одну тисячу триста сорок три гривні 25 коп.) судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Львівської воласті від 21 квітня 2015 року у даній справі № 456/2088/13» провадження № 22ц/783/965/15, рішення 1 інстанції змінено частково, а саме - зобов'язано ОСОБА_1, при виконанні рішення суду про стягнення з ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» на користь ОСОБА_1 134 325 грн. страхового відшкодування та судових витрат та в дохід держави судового збору, після отримання коштів, передати у власність ПрАТ «Страхове товариство Гарантія» залишки автомобіля TOYOTA COROLA 1,6 L номерний знак «НОМЕР_2» разом зі свідоцтвом про реєстрацію даного транспортного засобу.

Однак, всупереч рішень судів І та II інстанцій, добровільно відповідач борг так і не повернув, чим порушив (прострочив) виконання грошового зобов'язання. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 572 08 червня 2015 року уповноваженою особою відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві було отримано надіслану стягувачем заяву про прийняття до виконання виконавчого документу, відкриття виконавчого провадження та застосування заходів примусового виконання рішення. Виконавчий лист виданий 03.06.2015 року

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 59 18 червня 2015 року у порядку досудового врегулювання спору відповідачу було вручено вимогу про виконання грошового зобов'язання з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних за порушення грошового зобов'язання від 09.06.2015 року.

Відтак, правовідносини, які склалися між ним та відповідачем на підставі договору є грошовим зобов'язання.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів - отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими у штами належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від тни боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Крім того, за статтею 599 Цивільного Кодексу України - зобов 'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

При цьому, чинне законодавство не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

У пункті 23.2 Договору зазначено: «Виплата страхових відшкодувань по всіх ризиках, крім ризику «Незаконне заволодіння» здійснюються протягом десяти робочих днів після одержання Страховиком усіх необхідних документів перелічених у розділі 22 даного Договору

та на підставі документів, що підтверджують розмір збитку, узгоджених зі Страховиком, (акт експертизи про величину збитків або детальний розрахунок / акт виконаних робіт сервісного центру (станції технічного обслуговування) про величину необхідних затрат на відновлення і т. п. Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування на підставі рахунків СТО, якщо вказані в них ціни на запасні частини та відновлювальні роботи значно перевищують середні ринкові з урахуванням спеціалізації та сертифікації закладу. В разі мотивованої відмови виплата страхового відшкодування проводиться за результатами експертного дослідження.»

Рішеннями судів І та II інстанцій чітко встановлено (преюдиційний факт), що у відповідності до розділу 22 договору відповідачу (Страховику) було своєчасно надано усі за переліком документи, які вимагаються після настання страхового випадку, підтвердженням чого є копія повідомлення про подію вхід. № 228 від 19.03.2012 року, а тому відповідач (Страховик) повинен був виплатити позивачу суму страхового відшкодування - 136 447,50 гри, у строк до 30 березня 2012 року. Відтак, на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути інфляційні втрати та 3% річних, нараховані на суму неповернутого страхового відшкодування.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав покликаючись на викладені в позовній заяві обставини.

В судовому засіданні представник відповідача Ікавий М.Р. позовні вимоги заперечив та пояснив, що рішенням Стрийського міськрайонного суду у Львівської області від 26 вересня 2014 року по справі № 4 56/2088/13 ц, провадження № 2/456/120/2014, за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СТ «Гарантія» про стягнення суми страхового відшкодування за договором добровільного страхування стягнуто та рішенням Апеляційного суду Львівської воласті від 21 квітня 2015 року у стягненні інфляційних втрат та 3% річних, за порушення (прострочення) виконання грошового зобов'язання було відмовлено, відтак відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України позовні вимоги безпідставні та до задоволення не підлягають.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що 15 грудня 2011 року між позивачем та відповідачем будо укладено договір добровільного страхування наземного транспорту М 5-1304/11.035. Відповідно до пунктів 4 та 5 договору було застраховано майнові інтереси позивача, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом «TOYOTA COROLLA 1.6 L», реєстраційний номер «НОМЕР_1». 16 березня 2012 року на 99 км. 992 м. дороги Нижанковичі-Самбір-Дрогобич-Стрий (Т-14- 11) мала місце дорожньо-транспортна пригода, що у відповідності до розділів 9 та 19 договору є страховим випадком, відтак обов'язок по відшкодуванню збитку внаслідок ДТП покладається на відповідача. Дані обставини підтверджуються рішенням Стрийського міськрайонного суду у Львівської області від 26 вересня 2014 року по справі № 4 56/2088/13 ц, провадження № 2/456/120/2014, за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СТ «Гарантія» про стягнення суми страхового відшкодування за договором добровільного страхування стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхового товариства «Гарантія» в його користь 134 325,00 (сто тридцять чотири тисячі триста двадцять п'ять гривень 00 коп.) страхового відшкодування та 2 122,50 (дві тисячі сто двадцять дві гривні 50 коп.) судових витрат, а всього 136 447,50 (сто тридцять шість тисяч чотириста сорок сім гривень 50 коп.) та в дохід держави 1 343,25 (одну тисячу триста сорок три гривні 25 коп.) судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за недоведеністю. Рішення вступило в законну силу та обставини викладені в ньому відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК Українидоказуванню не підлягають.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому положення п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не виключає застосування наслідків прострочення виплати, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У Правовій позиції №113 цс14 Верховного Суду України вказується, що за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Відповідно до пункту 23.2 договору виплата страхових відшкодувань по всіх ризиках, крім ризику «Незаконне заволодіння» здійснюються протягом десяти робочих днів після одержання Страховиком усіх необхідних документів перелічених у розділі 22 даного Договору

та на підставі документів, що підтверджують розмір збитку, узгоджених зі Страховиком, (акт експертизи про величину збитків або детальний розрахунок / акт виконаних робіт сервісного центру (станції технічного обслуговування) про величину необхідних затрат на відновлення і т. п. Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування на підставі рахунків СТО, якщо вказані в них ціни на запасні частини та відновлювальні роботи значно перевищують середні ринкові з урахуванням спеціалізації та сертифікації закладу. В разі мотивованої відмови виплата страхового відшкодування проводиться за результатами експертного дослідження.»

Відповідно до копії повідомлення про подію вхід. № 228 від 19.03.2012 року, відповідач був повідомлений про страховий випадок, відтак відповідач (страховик) повинен був виплатити позивачу суму страхового відшкодування у строк до 30 березня 2012 року.

Відповідно до виписки по особовому рахунку № 7411 у ПАТ «ВТБ Банк» відділення «Друге Стрийське» за період з 01.07.2015 по 06.11.2015 року від 06.11.2015 року, сума страхового відшкодування виплачена відповідачем тільки 21.09.2015 року.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що слід стягнути на користь позивача інфляційні втрати та три відсотки річних відповідно до поданих позивачем розрахунків за період з 01.04.2012 року по 20.09.2015 року, які є правильними, за виключенням періоду прострочення з 31 жовтня 2012 року по 10 квітня 2013 року, який був вирішений рішенням Стрийського міськрайонного суду у Львівської області від 26 вересня 2014 року по справі № 4 56/2088/13 ц, провадження № 2/456/120/2014, за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СТ «Гарантія» про стягнення суми страхового відшкодування за договором добровільного страхування.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст., ст. 526, 610, 625 Цивільного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» в користь ОСОБА_1 12302,70 грн. 3% річних від суми простроченого грошового зобов'язання, 78093,46 грн. інфляційні втрати від суми простроченого грошового зобов'язання та 904 грн. судового збору, а всього 91300,16 грн. (дев'яносто одну тисячу триста гривень 16 копійок).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя І. М. Микитчин