Номер провадження: 22-ц/785/5013/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_3, треті особи Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту, за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2016 року,

встановила:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», ВАТ «ОТП Факторинг Україна», Київського відділу ДВС Одеського МУЮ та ВПВР ДВС ГУЮ в Одеській області про звільнення майна з-під арешту.

У квітні 2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, треті особи - Київський ВДВС Одеського МУЮ та ВПВР УДВС ГУЮ в Одеській області, в якому з посиланням на вимоги ст. ст. 3, 3 Закону «Про іпотеку», просив суд звільнити предмети іпотеки з-під арештів, накладених на підставі постанов державної виконавчої служби.

Представник позивача за первинним позовом звернувся до суду з заявою про залишення первинного позову без розгляду. Вказану заяву було задоволено, первинний позов було залишено без розгляду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2016 року позовну заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було задоволено.

Звільнені належні ОСОБА_3 та передані в іпотеку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» садовий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Дмитра Донського, 2/8, з-під арештів, накладених:

- постановою ДВ-9, АА № 648100 від 06.04.2010 року, винесеною Державним виконавцем Першого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 10113634;

- постановою ДВ-9, АА № 648100 від 06.04.2010 року, винесеною Державним виконавцем Першого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 10113660;

- постановою ДВ-9, АА № 655130 від 20.08.2010 року, винесеною Державним виконавцем Першого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 10265100;

- постановою ДВ-9, АА № 655130 від 20.08.2010 року, винесеною Державним виконавцем Першого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 10265142;

- постановою ВП № 43757333 від 20.06.2014 року, винесеною Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, реєстраційний номер обтяження 6173940;

- постановою ВП № 39355603 від 14.08.2013 року, винесеною Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, реєстраційний номер обтяження 2888660;

- постановою ВП № 36862910 від 06.03.2013 року, винесеною Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, реєстраційний номер обтяження 369814.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області. В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у задоволенні позову.

Інші сторони судове рішення не оскаржували.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 17 липня 2008 року між ОСОБА_4 та ЗAT «ОТП Банк» було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит - 550000,00 дол. США, із кінцевим строком повернення - 17.07.2023 року.

18 липня 2008 року між сторонами було укладено договір іпотеки № рм-sme500/192/2008, за умовами якого ОСОБА_4 на забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором № cм-sme500/l 92/2008 передав ЗАТ «ОТП Банк» в іпотеку садовий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дмитра Донського, 2/8.

Вказаний договір іпотеки було посвідчено приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5 18.07.2008 року та зареєстровано у відповідному реєстрі за №11311.

30 квітня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором та забезпечувальним зобов'язанням, відповідно до умов якого позивач набув всіх прав кредитора за вказаними договорами.

ОСОБА_4 не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 17.07.2008 року належним чином, тому має перед ТОВ «ОТП Факторинг» прострочену заборгованість.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та ст. 572 ЦК України, за рахунок забезпечувального обтяження обтяжувач у разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання, має право одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження.

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки.

Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до інформаційної довідки № 52637697 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що постановою ВП № 43757333 від 20.06.2014 року (реєстраційний номер обтяження 6173940); постановою ВП № 39355603 від 14.08.2013 року (реєстраційний номер обтяження 2888660); та постановою ВП № 36862910 від 06.03.2013 року (реєстраційний номер обтяження 369814), що були винесені Державним виконавцем ВПВР УДВС Головного управління юстиції в Одеській області, було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_4

Постановами ДВ-9, АА № 648100 від 06.04.2010 року, ДВ-9, АА № 655130 від 20.08.2010 року, що були винесені Державним виконавцем Першого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ, було накладено арешт на належний ОСОБА_4 садовий будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Дмитра Донського, 2/8.

Постановами ДВ-9, АА №648100, від 06.04.2010 року, ДВ-9, АА №655130, від 20.08.2010 року, було накладено арешт на належну ОСОБА_4 земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дмитра Донського, 2/8.

Реєстрація іпотеки садового будинку що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Дмитра Донського, 2/8, та земельної ділянки за тією ж адресою відбулась 18.07.2008 року (записи про обтяження відповідно 7592988 та 7593058).

Проте, задоволенню вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки перешкоджає ряд застосованих до іпотечного майна обтяжень.

Одночасно судом було встановлено, що виконавче провадження ВП № 36862910, з виконання виконавчого листа № 2604/8148/12 виданий 05.12.2012 року було закрито, а виконавчий документ - повернуто стягувачеві ПАТ «Укрсоцбанк», при цьому було визначено строк для повторного пред'явлення такого виконавчого документу до 26.05.2015 року.

Виконавчий документ повторно до виконання предявлено не було.

Виконавче провадження № 39355603, з виконання виконавчого листа № 2-4458/11 від 10.12.2012 року було закінчено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» про що винесено відповідну постанову.

Виконавче провадження № 43757333 на час розгляду справи також завершено.

З листа Київського ВДВС ОМУЮ вих. № 4092 від 30.03.2016 року вбачається, що постанову ДВ-9, АА № 655130 від 20.08.2010 року, на підставі якої було накладено арешти р.№ 10265100 та р.№ 10265142, було винесено в рамках виконавчого провадження, завершено як фактично виконане, а його матеріали знищені за закінченням терміну зберігання (акт вилучення виконавчих проваджень для знищення).

Постанову ДВ-9, АА № 648100 від 06.04.2010 року, на підставі якої було накладено арешти р.№ 10113634 та р.№ 10113660 було винесено державним виконавцем Першого Київського ВДВС МУЮ в рамках виконавчого провадження № 78/15, № за ЄДРВП: 17584915. Виконавчий документ у вказаному виконавчому провадженні (виконавчий напис № 667 від 02.02.2010 року про стягнення грошових коштів на користь ПАТ «ОТП Банк») було повернено стягувачеві з підстав п. 9 ч. 1ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи встановлене, та приймаючи до уваги, що право ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на задоволення вимог за рахунок іпотечного майна садового будинку, що обтяжений згідно записів р.№6173940, р.№288660, р.№369814, р.№10113634, р.№10265100, та земельної ділянки, яка обтяжена відповідно до записів р.№6173940, р.№ .№288660, р.№369814, р.№10113660, р.№10265142 було зареєстровано у передбаченому законом порядку раніше за накладення державної виконавчої служби вказаних обтяжень, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Крім того, посилання апеляційної скарги на те, що через непогашення виконавчого збору у значних розмірах, можуть зазнати інтереси держави є безпідставними, оскільки відповідно до 4.6 ст. 28 Закону України «Про виконавчий збір» у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, як це мало місце у вказаних виконавчих провадженнях, державний виконавець має не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, проте з часу завершення (закінчення) вказаних виконавчих проваджень, відомостей про вирішення державним виконавцем питання про відкриття виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору немає та матеріали справи не містять.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_2

ОСОБА_6