Провадження № 2/641/2389/2016 Справа № 641/6513/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого судді: Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання: Щеглової Г.О.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ,3-я особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 ,3-я особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову зазначив, що він з відповідачкою зареєстрував шлюб 09 листопада 2013 року.

Від спільного шлюбу 06 березня 2014 року народилась дочка ОСОБА_4.

Спільне життя з відповідачкою не склалося в наслідок непорозуміння з питань виховання дитини, розходження поглядів на сімейні відносини, з ведення спільного господарства та поступовим зникненням душевних та фізичних стосунків. В травні 2016р він повторно припинив ведення сумісного господарства з відповідачкою, а з липня 2016 року ним було припинено і матеріальна допомога в вихованні дитини.

Відповідачка перешкоджає у спілкуванні з донькою, чим порушує реалізації його право на виховання дитини, а також його переважне право на виховання доньки перед бабусею, у звязку з чим він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд доньку ОСОБА_4 залишити проживати з ним.

Позивач в судовому засіданні підтримав позв у повному обсязі.

Відповідачка до судового засідання не зявилась, до канцелярії суду надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позву у повному обсязі.

Представник 3-ї особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини не явки до суду не повідомив.

Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи сторін по справі, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Відповідно до ч. 1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_4 народилась 06 березня 2014 року, та батьками її є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про народження серія І-ВЛ № 343650 про що 14 березня 2014 року складено відповідний актовий запис № 212 в Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а. с. 4).

З довідки з місця проживання про склад сімї та прописку вбачається, що ОСОБА_4 06.03.2014 р. н. зареєстрована та проживає з матірю за адресою : АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_3 (а. с. 23).

А також в судовому засіданні встановлена обставина та не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_4 відвідує дитячій садок за її місцем проживання.

Згідно з "Декларацією про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок", схваленої Постановою Верховної Ради України від 06 березня 1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини , бути розлучена зі своєю матір'ю.

З ксерокопії паспорту серія МК № 085172 виданого Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України у Харківській області вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с. 6-8).

Як пояснив в судовому засіданні позивач, власного житла у нього немає, місце його реєстрації та проживання є житло його батьків.

Позивач не надав суду достатніх доказів того, що за умовами його проживання з урахуванням саме його доходів, його особистими якостями, обставинами життя, він має перевагу перед матірю дитини для визначення місця її проживання.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, враховуючи вік дитини - 2 роки, яка потребує щоденного саме материнського догляду, її стать, особисту прихильність дитини до матері, оскільки батько не проживає з листопада 2014 року разом з родиною , а також те, що зміна звичних умов життя і розрив доньки з матірю і соціальним оточенням (бабусею, дідусем, дитячим садком) може призвести до негативних наслідків, які можуть погано позначитися на розвитку дитини, підстав для визначення місця проживання ОСОБА_4 разом з батьком суд не вбачає.

Крім того, у разі створення перешкод з боку відповідачки щодо зустрічі дитини з батьком, позивач не позбавлений права звернутись до суду з відповідним позовом у встановленому законом порядку.

Суд, розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно, неупереджено, в межах заявлених вимог, приймаючи до уваги, що позивачем не було надано доказів порушення його прав , дійшов обґрунтованого висновку відсутності правових підстав у вимогах позивача, у звязку з чим вони є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 88, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5