Справа № 369/6876/16-ц
Провадження № 2/369/3151/16
РІШЕННЯ

Іменем України

09.11.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Дуплій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про надання додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року позивач звернувся до районного суду з названим позовом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_4 Після її смерті відкрилась спадщина. Він, донька дружини ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги. За життя його дружина скала заповіт, яким все своє майно заповідала ОСОБА_5 Але він та ОСОБА_3 мають право на обов'язкову частку в спадщині. Вказав, що після смерті дружина він та відповідачі їздили до нотаріальної контори, але він заяву про прийняття спадщини не подавав, оскільки ніхто не роз'яснив йому що він зобов'язаний подати таку заяву для прийняття спадщини. У травні 2016 року вони разом знов прийшли до нотаріуса, щоб отримати свідоцтва про право на спадщину, але відповідачі відмовились від своїх обіцянок щодо не заперечення подання ним такої заяви. Нотаріус відповідно відмовив у видачі свідоцтва через пропуск ним строку на подання такої заяви. Вказав, що він постійно проживав разом з дружиною, але був зареєстрований за іншою адресою. Вказав, що після смерті дружини він перебував у дуже важкому психологічному стані, сам перебував на стаціонарному лікуванні, так як має онкологічне захворювання, тому пропустив строк на подачу заяви до нотаріальною конторою, що є поважною причиною. Вважає своє право порушеним.

Просила суд надати йому додатковий для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що позивач хворіє на тяжку хворобу та десь раз на два місяці перебуває на стаціонарному лікуванні з подальшою реабілітацією. Діагноз йому був встановлений у грудні 2014 року. За життя його дружини та після її смерті у нього з відповідачами були гарні, довірливі відносини, але фактично вони його ввели в оману. Так, вона разом ходили до нотаріуса, йому ніхто не пояснив, що потрібно подавати заяву, а відповідачі спочатку не заперечували щодо прийняття ним спадщини. Але у нотаріуса категорично відмовились. Просив задоволити позов.

У судовому засіданні відповідачі проти позову заперечували. Суду пояснили, що вони дійсно разом ходили до нотаріуса кілька разів. Вони подали заяву нотаріусу, але позивач не подавав такої заяви. Жодної перешкоди йому в цьому не було. Він не мав на меті подачі такої заяви,оскільки він має частку в майні померлої як її чоловік. В даний час він змінив замки на дверях у квартирі та їх туди не пускає, хоча квартира придбана за рахунок ОСОБА_3, яка продала свою земельну ділянку. Про хворобу позивача дізнались, але він може ходити, писати, він сам проживає, тому вважають позовні вимоги необґрунтованими. Просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У судовому засіданні судом роз'яснено обов'язок позивачів довести свої вимоги та у разі складнощів в отриманні доказів, суд сприяє їх подачі, розглядаючи відповідні клопотання. Клопотань від позивачів суду не заявлено.

При розгляді справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

ОСОБА_4 була матір'ю ОСОБА_2, донькою ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2, виданого виконавчим комітетом Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області) та дружиною ОСОБА_1 (свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3, виданого виконавчим комітетом Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області).

З матеріалів спадкової справи встановлено, що 20 березня 2015 року до Вишневої міської державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4; 25 травня 2016 року до нотаріуса також надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті дружини.

Постановою нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори від 25 травня 2016 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через пропуск встановленого законом строку.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За ст. 1272 ЦК України у разі пропущення встановленого строку для прийняття спадщини спадкоємець вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: норми ст. 1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК. Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді справи про визначення додаткового строку на прийняття спадщини не потрібно залучати нотаріуса, державну нотаріальну контору в якості третіх осіб, адже вони є учасниками правовідносини із спадкування та заінтересованими особами.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Відповідно до наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22 лютого 2012 року, глава 10, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

З пояснень сторін судом також встановлено, що сторони по справі неодноразово ходили до нотаріальної контори для з'ясування спірних питань, а відповідачі подали заяву про прийняття спадщини.

Пояснення позивача та його представника, що йому ніхто не роз'яснив про необхідність подання такої заяви, введення його в оману відповідачами по справі, суд критично оцінює, оскільки наладжених та допустимих доказів цим обставинам суду не подано. І відповідно до роз'яснень юридична необізнаність не є поважною причиною пропуску строку на подання заяви, тим паче, що даний строк становить шість місяців. У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач був унеможливлений отримати дану інформацію.

На підтвердження поважності пропуску строку, позивачем також подано медичну документацію Дані докази суд до уваги не бере, оскільки з даних документів не вбачається, що позивач з листопада 2014 року по травень 2015 року перебував на постійному безперервному лікуванні, не міг пересуватись, писати, тощо, а тому був позбавлений можливості подати відповідну заяву до нотаріальної контори. Інших доказів суду не надано.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 1223, 1272 ЦК України та ст.ст. 208, 213-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про надання додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С.Пінкевич