Справа № 664/666/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

у складі: суддя Никифоров Є.О.,

секретар судового засідання Імшеницька К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олешки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5, про визнання договору удаваним та визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_7 та просить суд визнати удаваним договір дарування від 31.01.2001 р., що укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та визнати його договором купівлі-продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 та визнати зазначену квартиру її власністю.

Позивач вказує, що з 26.01.2000 р. вона почала проживати з ОСОБА_8 однією сімєю без реєстрації шлюбу. На той час в неї були наявні грошові кошти в розмірі 1500 доларів США, тому ОСОБА_8 звернувся з пропозицією придбати житло у ОСОБА_7 за 1500 доларів США. Позивач погодилась та надала йому вказані грошові кошти з метою, щоб він придбав їй квартиру в якій мали намір проживати разом з ОСОБА_8 в присутності свідків, що також підтверджується розпискою від 17.11.2000 року. Після вчинення правочину, 31.01.2001 року, ОСОБА_8 повідомив позивача, що квартира є їх власністю. З того часу і по сьогоднішній день позивач проживає у вказаній квартирі. Позивач також зазначає, що з ОСОБА_8 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 30.09.2008 по 26.01.2010 та з 06.08.2011 по 11.10.2011 р.

21.08.2015 р. ОСОБА_8 помер. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить квартира АДРЕСА_1. З заявою про прийняття спадщини звернулась дочка покійного ОСОБА_5 з метою успадкувати все належне йому майно.

Позивач також стверджує, що у серпні 2015 року, при роботі з паперами, які посвідчували право власності на спадкове майно ОСОБА_8, вона дізналася, що насправді ОСОБА_8 з відповідачем не було укладено договір купівлі-продажу квартири, а вказаний правочин був оформлений договором дарування на його імя та посвідчений нотаріусом 31.01.2001 року була ошукана ОСОБА_8

Позивач вважає спірну квартиру своєю приватною власністю так фактично між нею та відповідачем 31.01.2001 року був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, за яким відповідач (продавець) передала їй вказану квартиру, а вона (покупець), через ОСОБА_8, сплатила їй за це грошові кошти у розмірі 4 200 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнає зазначаючи про їх необґрунтованість та пропуск позивач строку позовної давності.

Позивач та її представники позов підтримали та надали пояснення аналогічні за змістом доводам, що викладені в позовній заяві, крім того, представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні також пояснив, що 17.11.2000 р. він особисто був присутній при передачі позивачем грошових коштів в сумі 1500 доларів США для придбання квартири, а також в грудні 2000 р. був особисто присутній при передачі цих коштів ОСОБА_8 безпосередньо ОСОБА_7 як розрахунок за квартиру.

Представник відповідача надав письмові заперечення на позов та пояснив, що ОСОБА_7 дійсно уклала з померлим ОСОБА_8 договір дарування бо в неї на це були свої причини, але жодних коштів за квартиру не отримувала, крім того, позивач не уповноважувала ОСОБА_8 на укладення договору від її імені. Також вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Третя особа у справі та її представник зазначили про необґрунтованість вимог позивача та пропуск строку позовної давності так як про той факт, що 31.01.2001 року був укладений саме договір дарування квартири вона мала дізнатись ще у 2005 році, а не у 2015 році як стверджує позивач оскільки ОСОБА_1 як представник ОСОБА_9 підписувала договір купівлі-продажу спірної квартири від 20.10.2015 р. де зазначено, що ОСОБА_8 є власником на підставі договору купівлі-продажу.

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_10, яка показала, що позивач ОСОБА_1 проживала спільно з ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_1 з 2000 року до дня смерті ОСОБА_8

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_11 надала показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_10

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_12 надала показання, аналогічні показанням свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_13, яка показала, що з ОСОБА_8 знайома з дитинства. Останній проживав з нею по сусідству. З осені 2000 року ОСОБА_8 проживав спільно з ОСОБА_9. В січні 2001 року вона дізналась від ОСОБА_8, що останній отримав в дар квартиру АДРЕСА_1. З 2002 року ОСОБА_8 найняв ОСОБА_14 для догляду за старою матірю, що проживала в цій квартирі до листопада 2002 року.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.11.2000 р. ОСОБА_8 прийняв від позивача грошові кошти в сумі 1500 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_1 під умовою спільного проживання у вказаний квартирі з позивачем, що підтверджується розпискою ОСОБА_8 при цьому дійсність підпису ОСОБА_8 у вказаному документів сторонами не оспорюється.

31.01.2001 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено договір відповідно до якого ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_8 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1.

21.08.2015 р. ОСОБА_8 помер. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить квартира АДРЕСА_1. З заявою про прийняття спадщини звернулись позивач ОСОБА_1 та дочка покійного ОСОБА_5. Син померлого ОСОБА_15 відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_5

Судом також встановлено, що з ОСОБА_8 позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з 30.09.2008 по 26.01.2010 та з 06.08.2011 по 11.10.2011 р.

Відповідно до положень ст. 243 ЦК України (1963р.), за договором дарування одна сторона, передає безоплатно другій стороні майно у власність.

Відповідно до ст. 224 ЦК України (1963р.), за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець з обов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦК України (1963р.), якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

Оспорюваний договір містить всі істотні для даного виду договорів умови, вчинений в формі, що передбачена законом, що діяв на момент його укладення.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про передачу в грудні 2000 року від ОСОБА_8 відповідачу ОСОБА_7 коштів, раніше отриманих від позивача, оскільки цю обставину не підтверджено належними (письмовими) доказами. Пояснення представника позивача ОСОБА_3 щодо присутності під час передачі коштів ОСОБА_7 в рахунок придбання квартири суд до уваги не приймає так як пояснення сторін, їх представників, а також покази свідків не є належними доказами на підтвердження факту передачі грошей.

При цьому суд керується за аналогією ч. 2 ст. 376 ЦК України (1963 р.), що передбачає неможливість оспорювання договору позики через неотримання грошей з посиланням на покази свідків.

Суд також не приймає до уваги доводи позовної заяви, що ОСОБА_8 діяв не від свого імені, а від імені позивача оскільки ОСОБА_1 не видавала ОСОБА_8 належним чином посвідченої довіреності, яка згідно вимог ст. 65 ЦК України (1963 р.) підлягала нотаріальному посвідченню, на представництво її інтересів.

За таких обставин суд не вбачає підстав для застосування правил, що регулюють відносини купівлі-продажу, визнання права власності на квартиру за позивачем, оскільки відсутні докази удаваності спірної угоди, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити за необґрунтованістю заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 58, 65, 224, 243, 376 ЦК України (1963 р.), ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Херсонської області через Цюрупинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.О. Никифоров