У х в а л а

28 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права на проживання і користування житловим будинком, вселення та позовом ОСОБА_2 до Самбірської міської ради Львівської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету, визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок, за касаційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Львівської області від 5 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом. Зазначала, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Самбірською міською радою Львівської області 10 травня 2012 року, вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1, який було у 1975 році збудовано батьками сторін. Зі згоди батьків ОСОБА_3 у 1983 році був зареєстрований у вказаному будинку, де проживав до 2001 року. Посилаючись на те, що ОСОБА_3 не проживає у належному їй житловому будинку без поважних причин понад встановлений законом строк, що перешкоджає їй у користуванні та розпорядженні майном, просила визнати його таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1, усунути їй перешкоди в користуванні та розпорядженні цим будинком та скасувати реєстрацію у ньому.

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом. Зазначав, що з 1983 року зі згоди батьків був зареєстрований та проживав у будинку АДРЕСА_1. Після смерті матері у 1993 році його сестра ОСОБА_1 у вказаному будинку не проживала, не здійснювала управління спадковим майном та не брала жодної участі в його утриманні. Після смерті батька у 2004 році відповідач почала чинити йому перешкоди у користуванні житловим будинком, але він продовжував проживати в ньому та вести домашнє господарство. Посилаючись на те, що вказаний будинок є єдиним його місцем проживання, а дії відповідача порушують його право на житло, просив визнати за ним право на проживання і користування житловим будинком АДРЕСА_1 та вселити його до цього будинку.

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом. Зазначав, що будинок АДРЕСА_1 було збудовано батьками у 1975 році, але в експлуатацію зданий не був. Під час проживання у будинку він з батьками вів спільне господарство, вони мали спільний бюджет, доглядали худобу та обробляли земельну ділянку. Після смерті матері у 1993 році батько ОСОБА_4, він та його сестра ОСОБА_5 залишились проживати у спадковому будинку. Таким чином, він фактично прийняв спадщину та успадкував 1/6 частину цього будинку. Сестра ОСОБА_1 проживала у Росії та прибула в Україну тільки 30 травня 1994 року, тому не прийняла спадщину на час смерті матері. Після смерті їх батька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина на належне йому майно. На час смерті батька він постійно проживав та був зареєстрований у спадковому будинку, що свідчить про прийняття ним спадщини після смерті батька у розмірі 1/3 частини. Як йому стало відомо, 19 квітня 2012 року виконавчим комітетом Самбірської міської ради Львівської області було прийнято рішення № 182, відповідно до якого на ОСОБА_1 оформлено право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 із господарськими спорудами, а 10 травня 2012 року - видано свідоцтво про право власності на житловий будинок. Посилаючись на вказані обставини, а також те, що виконавчий комітет міської ради станом на квітень 2012 року не мав повноважень оформлювати право власності на об'єкти нерухомого майна, із урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області № 182 від 19 квітня 2012 року, визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Львівської області, видане ОСОБА_1 Самборською міською радою Львівської області 10 травня 2012 року, скасувати реєстрацію права власності за нею на вказане нерухоме майно; визнати за ним право забудовника Ѕ ідеальної частини житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими спорудами з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання документів, що посвідчують право власності на Ѕ ідеальну частину цього нерухомого майна, як спадкоємця за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за ним право власності на Ѕ ідеальну частину земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 0,0582 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2014 року вказані справи було об'єднано в одне провадження.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 червня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням АДРЕСА_1 Львівської області. Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 Львівської області, шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову та позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 5 листопада 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову ОСОБА_1, вирішення питання про розподіл судових витрат, відмови в зустрічному позові ОСОБА_2 про визнання права на проживання у користування житловим будинком, вселення та позові ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 19 квітня 2012 року № 182, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Львівської області, виданого 10 травня 2012 року Самбірською міською радою Львівської області, скасування реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Львівської області за ОСОБА_1 та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов та позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за Кульчицьким-Костиком Є.Є. право на проживання та користування житловим будинком АДРЕСА_1 Львівської області та вселено його до цього будинку. Визнано частково незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради від 19 квітня 2012 року № 182 в частині оформлення на ОСОБА_1 права власності на 1/8 частину індивідуального житлового будинку, літню кухню та сарай по АДРЕСА_1. Визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Самбірською міською радою Львівської області 10 травня 2012 року в частині оформлення ОСОБА_1 права власності на 1/8 частину будинку АДРЕСА_1 Львівської області. Скасовано рішення від 10 травня 2012 року за реєстраційним № 12880867 про державну реєстрацію Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації права власності ОСОБА_1 на 1/8 частину будинку АДРЕСА_1 Львівської області. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення його позову.

ОСОБА_1 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки при проведенні її попереднього розгляду встановлено обставини передбачені ч. 5 ст. 332 ЦПК України.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права на проживання і користування житловим будинком, вселення та позовом ОСОБА_2 до Самбірської міської ради Львівської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету, визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді: С.О. Карпенко Г.І. Мостова