Провадження № 2/201/751/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

при секретарі Гоц Г.Ю.

за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника ПАТ «Альфа-Банк» - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання виконавчого надпису таким, що не підлягає виконанню та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 17 листопада 2015 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Альфа-банк», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

У позовній заяві в обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточнень представник позивача посилався на те, що 21.01.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 був вчинений виконавчий напис № 31377 про звернення стягнення на квартиру в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №800003688 від 24.04.2008. Оскільки позивач вважає, що нотаріус ОСОБА_4 вчиняючи вказаний напис не пересвідчився у безспірності заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Альфа-банк» за відповідним договором позивач просив суд визнати зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню; судові витрати покласти на відповідача.

12 січня 2016 року відповідачем ПАТ «Альфа-банк» подана до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 24.04.2008 між ПАТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 800003688, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 100 000 доларів США з розрахунку 14,05% річних за користування кредитом на строк до 24 квітня 2023 року. Банк взяті на себе зобовязання виконав в повному обсязі.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором Іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки № 800003688-И від 24.04.2008 передав в іпотеку житлову квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки позичальником не виконані зобовязання, просить суд звернути стягнення не предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом проведення прилюдних торгів

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі з урахуванням уточнень та наполягав на їх задоволенні, проти задоволенн зустрічної позовної заяви заперечував, просив в її задоволенні відмовити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки виконавчий напис вчинений з дотриманням вимог діючого законодавства України, зустрічну позовну заяву підтримав в повному обсязі з підстав в ній викладених, просив задовольнити її.

Треті особи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чиним, про причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали участі у судовому засіданні, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти.

24.04.2008 між ПАТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 800003688, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 100 000 доларів США з розрахунку 14,05% річних за користування кредитом на строк до 24 квітня 2023 року. (а. с. 82).

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором Іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки № 800003688-И від 24.04.2008 передав в іпотеку житлову квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.93-95).

Відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 1 від 16 лютого 2011 року до кредитного договору № 800003688 від 24 квітня 2008 року була змінена валюта кредиту на гривню України та ОСОБА_1 було надано грошові кошти в розмірі 783658,08 гривень, які пішли на виконання валютних зобовязань за договором (а.с. 86-92).

21.01.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 був вчинений виконавчий напис № 31377 про звернення стягнення на квартиру в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №800003688 від 24.04.2008 (а. с. 14).

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані укладеними між сторонами договорами, Законом України «Про нотаріат», ЦК України.

Відповідно до норм ст. ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір, який є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Пунктом 4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 22 лютого 2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що Виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк предявлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, діючими нормативними актами встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень вказаного Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги те, що при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення нотаріального напису кредитором ПАТ «Альфа-банк» були надані всі необхідні документи, а нотаріусом дотримані всі вимоги, визначені діючим законодавством України для цих правовідносин, суд приходить до висновку, що виконавчий напис № 31377, вчинений 21.01.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 відповідає вимогам чинного законодавства України, та не порушує права боржника, отже заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розглядаючи вимоги зустрічної позовної заяви суд приходить до наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В звязку з неналежним виконанням взятих на себе зобовязань по поверненню кредитних коштів, станом на 16.11.2015 утворилася заборгованість у розмірі 1 443 760,90грн., яка складається з:

-Заборгованість за кредитом 783 658,06 грн.

-Заборгованість за відсотками 660 102,84 грн.

Боржник повідомлявся про необхідність погашення заборгованості, однак на сьогоднішній день заборгованість не погашена.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) забовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст.ст. 589, 590 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення публічних торгів; або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 Житлового кодексу звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

В пункті 37 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 грудня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» розяснено, що невиконання вимог частини 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотеко держателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення ч.3 ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Також відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. При цьому, відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку», яка регулює порядок виселення при позасудовій процедурі звернення стягнення (відповідно до ст. 33 це звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя), та порядок виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки з задоволеними вимогами про виселення, встановлено: перед примусовим виконанням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням (ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку») іпотекодержатель за 30 днів направляє вимогу про добровільне звільнення житла, і тільки якщо такого звільнення приміщення не відбулось, звертається до органів ДВС за примусовим виселенням.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи, та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню і в рахунок погашення заборгованості боржника перед позивачем звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житлову квартиру 33, що знаходиться за адресою місто Дніпропетровськ, провулок Екіпажний, будинок 10.

Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат по даній цивільній справі та враховуючи результат розгляду справи, суд вважає, що судові витрати по даній цивільній справі підлягають відшкодуванню відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 11, 261, 525, 530, 629, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання виконавчого надпису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житлову квартиру 33, що знаходиться за адресою місто Дніпропетровськ, провулок Екіпажний, будинок 10 в житловому будинку літ. А-9, та складається з 1-коридор, 2- кладова,3-кухня, 4,5,8-житлові кімнати, житловою площею 39,2 кв.м., 6-ванна, 7-туалет, 9-коридор, І-лоджія, загальною площею 64,9 кв.м. на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» () в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 800003688 від 24.04.2008, яка станом на 16.11.2015 складає 1443760 (один мільйон чотириста сорок три тисячі сімсот шістдесят) гривень 90 копійок, а саме: за кредитом 783658 (сімсот вісімдесят три тисячі шістсот пятдесят вісім) гривень 06 копійок, по відсотках 660102 (шістсот шістдесят тисяч сто дві) гривні 84 копійки шляхом проведення прилюдних торгів згідно закону України «про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності(незалежним експертом) на стадії оцінки майна.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (ЄДРПОУ - 23494714) сплачений судовий збір у розмірі 21656 (двадцять одна тисяча шістсот пятдесят шість)) гривень 41 копійка.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Батманова