Справа № 577/1517/16-ц
Провадження № 2/577/542/16

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2016 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

головуючого судді Буток Т.А.
при секретарі Лошкарьовій Н.В.
з участю представників ОСОБА_1
ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей Конотопської міської ради про зміну місця проживання дитини,-
ВСТАНОВИВ :
Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом та, уточнивши позовні вимги, просить змінити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним - його батьком ОСОБА_4 . Свої вимоги мотивує тим, що з 2010 року перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , від шлюбу в них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.08.2014 року шлюб між ним та відповідачем розірвано, а сина залишено на виховання ОСОБА_4 . Але фактично син постійно проживає разом з ним, а колишня дружина 24.02.2016 року виїхала з м. Конотопа для проходження військової служби в 184-му навчальному центрі Національної академії Сухопутних військ Збройних сил України, який розташований за адресою: с. Старичі Яворівського району Львівської області. На даний час відповідач проходить військову службу за контрактом і проживає в приміщенні казарми на території навчального центру. Він же проживає та зареєстрований в приватному будинку разом з батьками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та сином ОСОБА_6 , шкідливих звичок не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Працює на Конотопському заводі «Мотордеталь Конотоп» ливарником, має постійний заробіток і може самостійно утримувати сина. Тимофій відвідує середню групу Конотопського ДНЗ № 10 ( ясла-садок) «Ялинка», він систематично відвідує батьківські збори, сплачує за навчання сина з англійської мови, придбав необхідні для навчання зошити та книжки. Також він створив всі необхідні умови для виховання та розвитку дитини, а а разі його відсутності з сином знаходяться його батьки дідусь та бабуся ОСОБА_6 . Відповідач власного житла не має і в силу зайнятості на службі їй ніде і ні з ким залишити сина, що в подальшому буде негативно впливати на його духовний та фізичний розвиток, належне виховання та утримання. На підставі вищевикладеного він і звернувся до суду з вказаним позовом.
Позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_1 , кожен окремо, в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти уточнених позовних вимог заперечує та пояснив, що дійсно після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_4 виїхала з м. Конотопа в пошуках гідної роботи, на даний час вона проходить проходить військову службу за контрактом. Відповідно до наказу першого заступника начальника Генерального Штабу Збройних Сил України призначена на посаду кухара їдальні роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 Високомобільних десантних військ. Робочий день у неї з 08.00 години до 17.00 години. Проживає ОСОБА_4 у орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , забезпечена житлом з всіма необхідними умовами для свого проживання та проживання сина. При таких обставинах, вважає, що ОСОБА_4 , як мати, спроможна забезпечити своєму сину належні умови для проживання та розвитку. Будь-яких виняткових обставин, при яких можливо розлучити дитину з матір`ю, не має. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.
Представник третьої особи: служба у справах дітей Конотопської міської ради Дем`яненко А.О. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, вважає, що обставин, які унеможливлюють проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_4 , не виявлено. Вважає, за доцільне не змінювати місце проживання малолітньої дитини, оскільки це відповідає інтересам дитини.
Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню.
Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю вказана ОСОБА_4 , батьком ОСОБА_3 (а.с. 6).
Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 04.08.2014 року малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на виховання з матір`ю ОСОБА_4 ( а.с. 27).

З довідки Конотопського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 10 «Ялинка» від 30.05.2016 року № 83 вбачається, що ОСОБА_10 , 01.11.2010року відвідує середню групу Конотопського дошкільного навчального закладу (ясла-Садок) № 10 «Ялинка»; потребує спеціального навчання в логопедичній групі; для зарахування дитини до спеціалізованої групи для дітей з вадами мови, необхідно надати письмову згоду двох батьків, батько таку згоду дав, мати не дала ( а.с. 46). А з довідки від 29.06.2016 року № 106 вбачається, що протягом останнього часі мати ОСОБА_5 у дитячий садочок не приходила, приводять та забирають дитини з садочка тато, бабуся, дідусь ( а.с 47).

На даний час відповідач ОСОБА_4 за контрактом проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , займає посаду кухар, за місцем служби характеризується позитивно, регулярно отримує грошове забезпечення, винаймає однокімнатну квартиру в м. Житомир (а.с. 48, 49, 51-52, 53, 54, 55).

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_4 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, приймає активну участь у вихованні сина ОСОБА_6 та систематично відвідує батьківські збори в дошкільному навчальному закладі № 10 «Ялинка», який відвідує дитина (а.с. 8, 9, 10, 12), працює в ТОВ «Мотордеталь-Конотоп» ливарником та отримує стабільну заробітну плату ( а.с. 11).

Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 23.03.2016 року, 26.05.2016 року, як за адресою проживання матері малолітньої дитини, так і за адресою проживання батька, створені усі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку ОСОБА_5 (а.с. 7, 50).

Згідно висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради № 01-10/1073 від 29.06.2016 року доцільно не змінювати місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлене рішенням Конотопського міськрайонного суду від 04.08.2014 року, і це відповідає інтересам дитини (а.с. 56-57).

Відповідно до вимог ст. 11,14 Закону України Про охорону дитинства та ст. 141 СК України кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом, а за ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучені зі своєю матір`ю.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона мати позивача. ОСОБА_11 зараз проживає разом з ними, а мати дитини приїздила декілька разів.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що він батько позивача. ОСОБА_11 з 24.02.2016 року проживає разом з ними, а вони допомагають його виховувати.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона сусідка та проживає поруч з родиною ОСОБА_13 . Знає, що вихованням ОСОБА_5 займається батько.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що сусід позивача та знає родину ОСОБА_13 тривалий час, вихованням ОСОБА_6 після розлучення батьків, займається батько.

Дослідивши зібрані по справі докази і даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не здобуто достатніх доказів на підтвердження неправомірної поведінки відповідача, які б перешкоджали вихованню нею дитини, не здобуто доказів щодо виняткових обставин, за яких малолітню дитину слід розлучити з матір`ю, тому суд приходить до висновку про недоцільність зміни місця проживання дитини. Суд не приймає до уваги пояснення позивача про те, що він має власне житло, а відповідач проживає в орендованій квартирі, оскільки між ступенем матеріальної забезпеченості одного із батьків і якістю виховання немає прямої залежності. Суд також критично відноситься до пояснень позивача, що дитина не бажає жити з матір`ю, оскільки дитина тривалий час проживає з батьком, постійно перебуває під його наглядом, тому вона не може об`єктивно висловити свою думку, зумовлену особливостями її вікового розвитку та впливом дорослих осіб-родичів, між якими існують непорозуміння особистого характеру, крім того, діти цієї категорії швидко пристосовуються до ситуації. Не заслуговують на увагу суду і пояснення позивача ОСОБА_4 про те, що мати буде наражати сина на небезпеку, якщо він буде проживати разом з нею, оскільки вони є формальними та не підтверджуються жодними доказами.

При прийнятті рішення суд також враховує той факт, що малолітня дитина потребує перш за все материнського, жіночого догляду (регулярне та своєчасне харчування, дотримання правил гігієни, постійний нагляд). Суд також вважає, що при цьому права позивача не будуть порушені, оскільки він відповідно до ст. 157 СК України зобов`язаний брати участь у вихованні дитини і має право на особисте спілкування з нею, а в разі, якщо відповідач буде чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, відповідно до ст. 158, 159 СК України, має право звернутися до органу опіки та піклування, суду за вирішенням спору.

Керуючись ст. 11,14 Закону України Про охорону дитинства, ст. 109-115, 141, 150, 153, 157, 158, 159, 160, 161 СК України, ст. 6 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, ст. 10, 57-60, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей Конотопської міської ради про зміну місця проживання дитини, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області шляхом подання апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Буток Т. А.