Справа № 755/4136/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва БАРТАЩУК Л.П., вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22.03.2016 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції ГТУЮ у м. Києві про знесення самовільно побудованої прибудови.

27.07.2016 року позивачем була подана заява про забезпечення позову.

У заяві позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві ОСОБА_2 та третій особі - Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції ГТУЮ у м. Києві вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо реєстрації речових прав відносно майна та спірних будов, розташованих по АДРЕСА_1.

Заява мотивована тим, що у разі здійснення позивачем реєстраційних дій щодо реєстрації речових прав (права власності) відносно спірних будов, позивач може бути позбавлений власного майна, не зможе розпорядитись своєю власністю, не зможе знести власну частину, ввести належне йому майно в експлуатацію, оформити належним чином право власності на свою частину будинку, що може унеможливити виконання рішення, якщо воно буде на користь позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяє забезпечувати шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. При цьому, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами, мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справ по суті.

Такі роз'яснення містяться і в п. п. 4,7,10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову".

Предметом спору у даній справі є знесення самовільно побудових прибудов. У той же час, заявником зазначається, що відповідач вчиняє дії по реєстрації належної йому на праві власності частини жилого будинку, що має спільний дах з належною позивачеві частиною будинку.

Заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить заявник, не є спів мірними з із заяленими вимогами, натомість, призведуть до порушення права власності відповідача (правомочностей щодо вільного володіння, користування і розпорядження належною йому на праві власності частиною будинку).

Крім того, жодних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду заявником суду не надано.

Відтак, правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, про які просить заявник, суд не убачає.

З урахуванням викладеного і керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (справа про забезпечення апеляційного оскарження ухвал суду) N 12-рп/2010 від 28.04.2010р., суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено сторонами до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання ними ухвали.

СУДДЯ: