АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7144/16 Справа № 209/1632/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Лобарчук О.О. Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року у справі за поданням державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпродзержинськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лесич А.М. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року державний виконавець Дніпровського ВДВС м. Дніпродзержинськ ГТУЮ у Дніпропетровській області Лесич А.М. звернувся до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Дніпровському ВДВС м. Дніпродзержинськ ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження №50843680, з виконання виконавчого напису №1204 від 22.02.2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу в сумі 532 038,11 грн.

14.04.2016 року відповідно до ст.ст. 17,19,20,25 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копія якого того ж дня направлена боржникові для виконання поштою рекомендованим повідомленням, стягувачеві до відома.

По спливу строку для самостійного виконання рішень, ОСОБА_2 рішення не виконав, борг не сплатив.

Підставою для обмеження у виїзді за кордон державний виконавець зазначає можливість ухилення боржника від виконання виконавчого напису про стягнення з нього боргу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.05.2016 року подання задоволено (а.с.26-27).

Тимчасово обмежено боржника, громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язання згідно виконавчого провадження №50843680, з виконання виконавчого напису №1204 від 22.02.2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу в сумі 532 038,11 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про відмову в задоволенні подання державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм процесуального права (а.с.31-35).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню, з наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Дніпродзержинськ ГТУЮ у Дніпропетровській області Лесич А.М. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем наведено докази, які об'єктивно свідчать про те, що боржником навмисно вчиняються дії спрямовані на ухилення від виконання обов'язків.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2016 року видано виконавчий напис №1204 приватного нотаріуса Дніпропетровського МНО Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу в сумі 532 038,11 грн. (а.с.5).

Постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 14.04.2016 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом №1204 виданим 22.02.2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу в сумі 532 038,11 грн. (а.с.7).

Відповідно до довідки від 16.04.2016 року стягувачем було встановлено, що боржник неофіційно працевлаштований в м. Дніпродзержинську та фактично мешкає в найманій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідно до акту від 25.04.2016 року державним виконавцем згідно ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" здійснено вихід за адресою мешкання боржника, ніхто двері не відкрив (а.с.16).

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.04.2016 року - накладено арешт на все майно, що належить боржнику та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить (а.с.13).

Згідно направлених запитів, отримано інформацію від Державної податкової служби України (а.с.21,22), Пенсійного фонду України (а.с.19,20).

Відповідно до інформаційної довідки від 15.04.2016 року, визначено все належне на праві власності майно боржнику ОСОБА_2.(а.с.14-15).

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст. 33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п.18 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим підлягає з'ясуванню чи дійсно особа свідомо не виконувала зобов'язання, або невиконання зумовлено об'єктивними причинами.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ст. 377? ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст. 377? ЦПК України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

Згідно ч.2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази про ознайомлення боржника з відкритим у квітні 2016 року виконавчим провадженням та про вчинення виконавчих дій, копію постанови про відкриття виконавчого провадження боржник не отримував у передбаченому законом порядку, такі дані в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, суд першої інстанції не звернув уваги, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження як і вихід державного виконавця за місцем проживання боржника здійснювались за адресою: АДРЕСА_1, тоді як ОСОБА_2 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копією паспорта (а.с.36).

Таким чином, за відсутності достовірних даних про ознайомлення ОСОБА_2 з відкритим виконавчою службою відносно нього виконавчим провадженням, відсутні підстави стверджувати, що боржник свідомо ухиляється від виконання судового рішення, і відповідно відсутні підстави для ухвалення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Отже, державний виконавець не довів та в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник свідомо ухилявся від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а тому у суду не було передбачених законом підстав для обмеження останнього у праві виїзду за межі України та його тимчасового затримання.

Згідно статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання у зв'язку з чим на підставі п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України вона підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 303,307,312,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року - скасувати.

В задоволенні подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпродзержинськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лесич А.М. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: