Справа № 215/6020/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого - судді Лиходєдова А.В.,

при секретарі Поліян І.В.,

за участі: позивача - ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3, його представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства, особою, яка записана батьком дитини, третя особа - Саксаганський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитиниОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його доходу до повноліття дитини, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з починаючи з 2008 року вона почала проживати з відповідачем ОСОБА_3 однією родиною у фактичних шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу, від яких у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина - донька ОСОБА_5, батьком якої, відповідно до свідоцтва про народження, є відповідач. Дитина проживає разом з нею, оскільки із відповідачем вони стали проживати окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання їхньої спільної дитини не надає.

У листопаді 2014 р. відповідач ОСОБА_3 надав зустрічну позовну заяву про оспорювання батьківства, особою, яка записана батьком дитини, в якій просить виключити з актового запису про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про нього як про батька дитини.

Позивач ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги про стягнення аліментів та просили їх задовольнити, зустрічний позов не визнали в повному обсязі та просили відмовити у його задоволенні, надали письмові заперечення на зустрічну позовну заяву про оспорювання батьківства. Представник позивача зазначив, що позивач ОСОБА_1 визнає та ніколи не заперечувала той факт, що ОСОБА_3 не є біологічним батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що він знав, оскільки коли їх у 2008 році познайомила їх спільна знайома, вона - позивач, на той час була на третьому місяці вагітності, про що повідомила ОСОБА_3. Крім того, у липні 2009 року, дитину було зареєстровано на прізвище матері, але за спільною заявою батьків, тобто ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання батьківства, у вересні 2009 року були внесені зміни до актового запису та зареєстровано дитину на прізвище ОСОБА_5, по-батькові - ОСОБА_5. Тому вважає, що це вказує на те, що ОСОБА_3 знав, що дитина не є його біологічною дитиною до реєстрації у свідоцтві про народження, та згідно ст. 136 ч. 5 Сімейного Кодексу України, не має право оспорювати батьківство.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник у судовому засіданні первісний позов про стягнення аліментів не визнали в повному обсязі, зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача зазначила, що відповідач познайомився та почав зустрічатися з ОСОБА_1 у 2008 році, а наприкінці 2008 року вона повідомила його про свою вагітність, після чого познайомившись з його батьками та близькими родичами, переїхала жити до нього. У квітні 2010 року його було засуджено до позбавлення волі та до його звільнення у жовтні 2011 року, вони з ОСОБА_1 стосунків не підтримували, аліментних претензій вона до нього не мала, так як його батьки матеріально їй допомагали. Після звільнення з місця позбавлення волі він допомагав утримувати дитину в добровільному порядку. Перед отриманням позову про стягнення аліментів, ОСОБА_1 в телефонній розмові зазначила, що він не є біологічним батьком дитини, але аліменти буде сплачувати. До того часу він вважав себе батьком дитини.

Третя особа - Саксаганський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, явку свого представника не забезпечила, надала заяву про розгляд справи без її представника, залишивши прийняття рішення за позовом на розсуд суду.

Заслухавши учасників процесу, допитавши сторони у якості свідків, дослідивши матеріали справи-докази: копії: повторного свідоцтва про народження ОСОБА_5; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень; супровідний лист за вихідним № 1745 від 09.06.2015 р. КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» про повернення без виконання ухвали суду від 27.03.2015 р. про призначення експертизи без виконання у зв'язку з неявкою ОСОБА_1 разом із дитиною; копії: актового запису про народження № 777 від 09.07.2009 року; заяви ОСОБА_3 від 26.09.2009 р. про визнання батьківства; супровідний лист за вихідним № 302 від 15.03.2016 р. КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» про повернення без виконання ухвали суду від 15.01.2016 р. про призначення експертизи без виконання у зв'язку з неявкою ОСОБА_1 разом із дитиною (а.с. 5, 43, 63, 87, 88, 139), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Кривому Розі Дніпропетровської області народилася дитина, якій було надано ім'я ОСОБА_5, присвоєно прізвище - ОСОБА_5 та по-батькові - ОСОБА_5, факт народження якої підтверджено медичним свідоцтвом про народження № 691 від ІНФОРМАЦІЯ_1, виданим КЗ «Міська лікарня №7» м. Кривого Рогу, про що 09.07.2009 р. Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області було складено актовий запис про народження № 777 та внесено реєстраційний запис до Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 3. Відомості про батька дитини були записані відповідно до ст. 135 Сімейного Кодексу України за вказівкою матері. 09.07.2009 р. було видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1.

26.09.2009 р. за спільною заявою № 149 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання батьківства Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області були внесені зміни до відомостей актового запису № 777 від 09.07.2009 р., якими змінено прізвище дитини з ОСОБА_5 на ОСОБА_5 та записано батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України. На підставі цього, в цей же день 26.09.2009 р. було видано повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_2.

Позивач ОСОБА_1, будучи допитаною 09.11.2015 р. до призначення повторної експертизи, у якості свідка, показала, що коли вони з відповідачем ОСОБА_3 познайомилась у листопаді 2008, вона тоді була на третьому місяці вагітності, про що у день знайомства повідомила ОСОБА_3. Через неділю після знайомства вони почали жити разом. Після народження дитини, вона зареєструвала її на своє прізвище, про що домовлялась з ОСОБА_3, він був не проти цього та разом з нею ходив до відділу РАЦС ІНФОРМАЦІЯ_1 коли вона реєструвала дитину на себе. Вони жили разом, утримувати дитину їй допомагали її мати та брат, за матеріальною допомогою на утримання дитини до ОСОБА_3 вона не зверталась. Коли у серпні 2009 року проти ОСОБА_3 було відкрито кримінальне провадження, він запропонував зареєструвати себе батьком дитини, для того щоб його не позбавили волі. Вони разом у відділі РАЦС підписали завідомо неправдиву спільну заяву про визнання батьківства ОСОБА_3, заяву вони писали під диктовку працівника РАЦС. Завідувач РАЦС запитала у ОСОБА_3 чи дійсно він хоче зареєструвати дитину на себе, на що він відповів «так». У РАЦС їм не пояснили, що вони могли би написати іншу заяву, якби їй пояснили, що можливо по-іншому написати заяву вона би написала по-іншому, наприклад про усиновлення дитини. Вона не знає чи можливо було написати іншу заяву. Але ОСОБА_3 все одно позбавили волі. Останній раз дитину він бачив після звільнення з місць позбавлення волі, коли дитині було три роки, він прийшов за свідоцтвом про народження дитини, оскільки його звільнили достроково. Протягом п'яти років ОСОБА_3 матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. На експертизу вона з дитиною не з'явилася, оскільки тоді дитина ОСОБА_5 була хвора та лікувалася на стаціонарі, про що вона повідомила ОСОБА_3, також вона зверталась до нього з проханням оплатити їх проїзд до експертної установи, але він не надав матеріальної допомоги. Вона не заперечує проти проведення експертизи, за умови оплати ОСОБА_3 їх з дитиною проїзду.

Відповідач ОСОБА_3, будучи 09.11.2015 р. допитаним у якості свідка, показав що знайомий з ОСОБА_1 ще з 90-х років, з її старшим братом він навчався у одному класі та вони жили у сусідніх домах. Осінню 2008 році він зустрівся з братом ОСОБА_1, куди запросили і ОСОБА_1. Він закохався у ОСОБА_1 і через тиждень вони почали жити разом и жили періодично то у неї дома, то у нього у його квартирі. На його день народження 19 жовтня 2008 року вони з ОСОБА_1 вже були разом, тобто з цього періоду між ними вже були інтимна близькість. Наприкінці 2008 року ОСОБА_1 повідомила його про свою вагітність, не уточнивши на якому місяці вагітності вона знаходиться. У грудні 2008 року він познайомив ОСОБА_1 зі своїми батьками та з цього часу вони стали проживати разом у його квартирі, де жили також його батьки. Вони жили у нього, оскільки у будинку де жила ОСОБА_1 були антисанітарні умови, за борги було відключено електроенергію. Коли народилась дитина, ОСОБА_1 запропонувала йому зареєструвати її тільки на неї, як на одиноку матір, для того щоб отримувати соціальну допомогу і щоб у неї за борги не забрали будинок. Він не пам'ятає чи ходив він разом з ОСОБА_1 до РАЦС коли вона реєструвала дитину на себе. Потім він все ж таки забажав, щоб його дитина була на його прізвищі, з'ясував що таке можливо і у вересні 2009 року вони разом з ОСОБА_1 написали спільну заяву до РАЦСу про визнання його батьківства, тоді він не знав і не міг знати, що у листопаді або у грудні 2009 року його буде притягнено до кримінальної відповідальності. Десь у листопаді або у грудні 2009 році його вперше викликали на допит за кримінальним провадженням відносно нього. Раніше, або у серпні, або жовтні 2009 р. його викликали на допит за цією справою, але у якості свідка. Події, за якими було відкрито кримінальне провадження сталися у травні 2009 року. У 2010 році його було засуджено та заарештовано за вироком суду. Коли його позбавили волі, його батьки допомагали ОСОБА_1 матеріально та продуктами харчування. Його достроково звільнили з місць позбавлення волі за зразкову поведінку. Свідоцтво про народження ОСОБА_5 для вирішення питання про його дострокове звільнення йому ніхто не передавав. У 2011 році вони з ОСОБА_1 за обоюдним рішенням не стали проживати разом. ОСОБА_1 взнала, що він працює на шахті та стала приїжджати до нього за матеріальною допомогою, сказала, що не буде подавати на аліменти. Кожного разу після авансу та зарплати ОСОБА_1 сама приїжджала до нього за матеріальною допомогою та він надавав їй її добровільно. У серпні 2014 року його мати поклали у лікарню та у зв'язку з тим, що всі гроші він витратив на лікування матері, він відмовив ОСОБА_1 у матеріальній допомозі у цей період, та просив її зачекати до того часу поки мати випишуть із лікарні, на що вона заявила, що хоча дитина і не його, але вона подасть на аліменти та він буде їх сплачувати. До цього часу він був впевнений в тому, що дитина його, тому і надавав матеріальну допомогу добровільно. Після того, як у серпні 2014 року ОСОБА_1 повідомила його, що ОСОБА_5 не його дитина, з того часу він перестав надавати їй матеріальну допомогу.

Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. ст.122, 124, 126 і 127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини, і у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження.

Частиною 5 ст. 136 СК України передбачено, що не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.

Згідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК ( 2947-14 ), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК).

Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України, оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Судом, за клопотанням відповідача ОСОБА_3, двічі 27.03.2015 р. та 15.01.2016 р., була призначена судово-медична експертиза крові, методом молекулярно-генетичного аналізу, для вирішення питання чи є ОСОБА_3 біологічним батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проведення експертизи було доручено експертам Обласного комунального закладу «Дніпропетровське бюро судово-медичної експертизи», що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, пл. Жовтнева, 14. ОСОБА_1 тричі запрошувалася експертною установою на експертизу: 12.05.2015 р., 08.06.2015 р. та 14.03.2016 р., але експертизу не було проведено у зв'язку з неявкою ОСОБА_1 разом з дитиною для відібрання біологічних зразків.

Судом були роз'яснено позивачу ОСОБА_1 про необхідність вчинення таких процесуальних дій та наслідки. Позивач повідомила суд, що наслідки їй відомі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні для з'ясування всіх обставин, що мають фактичне значення для справи, не заперечувала проти призначення та проведення генетичної експертизи, в тому числі й повторно, однак, незважаючи на своєчасне повідомлення про місце, дату та час проведення експертизи, до експертної установи тричі не з'явилася та не повідомила суд про причини своєї неявки, що унеможливлює проведення даної експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 2 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи.

З цього судом зроблено висновок, що при розгляді спорів саме про оспорювання батьківства привід до відповідача за зустрічним позовом - матері дитини - ОСОБА_1 застосуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-та відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Відповідно до ст. 180 СК України саме на батьків може бути покладено обов'язок з утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих сторонами відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, докази вважаються належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України і вони свідчать про відсутність кровного споріднення між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, яка була визнана позивачем ОСОБА_1 після подачі зустрічного позову та знайшла своє підтвердження, як вважає суд, також відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України, через ухилення ОСОБА_1 від проведення судово-медичної генетичної експертизи. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 - слід відмовити, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 про оспорювання батьківства - задовольнити.

На підставі викладеного, ст. ст. 126, 134, 136, 180 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 134, 146, 169, 213-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства, особою, яка записана батьком дитини - задовольнити.

Виключити з актового запису № 777 від 26.09.2009 р., вчиненого Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості як про її батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: