У Х В А Л А

Іменем України

14 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бондаренка Ю.О.

суддів: Собослой Г.Г., Куцин М.М.

при секретарі: Кухта М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діяла в інтересах ОСОБА_2 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року, та додаткове рішення Іршавського районного суду від 16 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, виконкому Білківської сільської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,1659 га по вул.Конституції в с.Білки, Іршавського району, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданого Білківською сільською радою 07 травня 2010 року, на підставі рішення №25/20-ї сесії 5-го скликання Білківської сільської ради від 30.03.2010 року.

Власником суміжної ділянки є ОСОБА_3, який самовільно захопив частину його земельної ділянки, встановивши огорожу на земельній ділянці позивача, що 09 серпня 2012 року було зафіксовано земельною комісією Білківської сільської ради яка виїжджала на місце.

Позивач просив суд винести рішення, яким зобов'язати ОСОБА_3 демонтувати огорожу побудовану на земельній ділянці ОСОБА_2

ОСОБА_3 та ОСОБА_3 звернулися із зустрічним позовом до ОСОБА_2, Білківської сільської ради, про скасування Державного акту на землю.

Позовні вимоги мотивовано тим, що отримана ОСОБА_2 в травні 2010 року у власність земельна ділянка, частково накладається на земельну ділянку, яка позивачами використовувалася з 1986 року. Спірна земельна ділянка площею 0,07 га., передана позивачу в користування на підставі наказу радгоспу «За нове життя» №131 від 16 квітня 1986 року, а наказом радгоспу №124 від 23 березня 1988 року було доділено земельну ділянку до 0,25 га. По межі земельної ділянки ним було встановлено огорожу у вигляді металічної сітки та посаджено фруктові дерева. В травні 2009 року батько ОСОБА_3 дав згоду на вилучення земельної ділянки 0,10 га. і така рішенням сесії Білківської сільської ради була вилучена та передана у приватну власність синові ОСОБА_3, що стверджується рішенням сесії Білківської сільської ради від 18 травня 2009 року №89 про передачу у приватну власність ОСОБА_3 (синові) земельної ділянки розміром 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, а йому рішенням виконкому №90 було передано у приватну власність та надано дозвіл на виготовлення технічної документації на 0,15 га, які залишилися у його користуванні після того, як 0,10 га було вилучено та передано у власність сину ОСОБА_3

На момент передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2 у їх користуванні повинні були перебувати земельні ділянки розміром 0,10 га та 0,15 га. В зв'язку з цим вони звернулися до ТзОВ «Землемір» з заявами про виготовлення технічної документації по передачі земельних ділянок у приватну власність і представником товариства було проведено обміри земельних ділянок, що стверджується збірними кадастровими планами.

Білківська сільська рада достовірно знаючи, що має місце накладання земельних ділянок видала ОСОБА_2 Державний акт про право власності на земельну ділянку.

У зв'язку з цим позивачі за зустрічним позовом просили визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 15 листопада 2004 року, виданий на ім'я ОСОБА_4

12.02.2014 року позивачі за зустрічним позовом збільшили позовні вимоги та просили визнати недійсним рішення 20-ої сесії 5-го скликання Білківської сільської ради від 30 березня 2010 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2" (т.1 а.с.126)

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року та додатковим рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Білківської сільської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відмовлено. Зустрічний позов задоволено.Рішення 20-ої сесії 5-го скликання Білківської сільської ради від 30 березня 2010 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2" - визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_2 25 травня 2010 року загальною площею 0,1659 га в с.Білки по вул..Підгірна, 65, Іршавського району, Закарпатської області, скасувати.

Не погоджуючись з рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року та додатковим рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2015 року, ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу з проханням оскаржені рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні зустрічного позову відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник підтримали апеляційну скаргу.

ОСОБА_3 (батько) та його представник заперечили щодо задоволення позову.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом радгоспу «За нове життя» №131 від 16 квітня 1986 року відповідачеві по первісному позову ОСОБА_3 (батькові) було виділено земельну ділянку розміром 0,07 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в с.Білки, вул..Підгірна(т.1 а.с.12,48).

Наказом радгоспу №124 від 23 березня 1988 року ОСОБА_3 доділено земельну ділянку до 0,25 га, що стверджується копією наказу (а.с.43).

Згідно погосподарської книги за 1991-1995 роки за ОСОБА_3 в с.Білки, вул.Підгірна, 63, Іршавського району рахувалося земля площею 0,07 га. (т.2 а.с.154-156); В подальшому, за даними погосподарської книги за 1996 по 2000 роки, земельна ділянка яка рахувалась за ОСОБА_3 збільшилась до 0,40 га. (т.2 а.с.157-159). Відповідно до запису у погосподарських книгах за 2001-2005 роки, 2006-2010 роки на за адресою - с.Білки, вул.Підгірна, 63, Іршавського району, за ОСОБА_3 рахувалась земля плдощею 0,40 га (т.2 а.с.160-166).

У травні 2009 року ОСОБА_3 (батько) дав згоду на вилучення у нього земельної ділянки розміром 0,10 га і така була вилучена рішенням 16 сесії Бівлківської сільської ради № 88, і переведена до земель запасу сільської ради (т.1 а.с.16,44). Рішенням сесії Білківської сільської ради від 18 травня 2009 року №90 позивачеві по зустрічному позову ОСОБА_3 (сину) було передано у приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку вилучену у ОСОБА_3 (батька) земельну ділянку розміром 0,10 га. (т.1 а.с.14,46).

Рішенням сесії Білківської сільської ради від 18 травня 2009 року №89 ОСОБА_3 (батькові) в с.Білки, вул.Підгірна, 63, Іршавського району було передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель в кількості 0,15 га та для ведення особистого селянського господарства 0,25 га. (а.с.45)

На підставі рішення №25 20-ої сесії 5-го скликання Білківської сільської ради від 30 березня 2010 року ОСОБА_2 було видано Державний акт про право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,1659 га по вул..Конституції б/н в с.Білки.

Згідно висновку №66 судової будівельно-технічної експертизи від 04 лютого 2014 року, висновку земельно-технічного експертного дослідження № 3 від 16.01.2015 року та висновку №4 судової земельно-технічної експертизи, земельна ділянка ОСОБА_2 та земельна ділянка яка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_3, по вул..Конституції, б/н та вул.Підгірній, 63 в с.Білки, накладаються по довжині (т.1 а.с.103-109, т.3 а.с.47-50).

З висновків експерта вбачається, що площа земельної ділянки яка знаходяться у фактичному користуванні ОСОБА_3 є меншою за виділену йому земельну ділянку і становить 0,2436 га. (т.3 а.с.50).

Згідно ч.5 ст. 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Будь яких даних про те, що земельні ділянки які знаходились у користуванні у ОСОБА_3 (батька) та ОСОБА_3 (сина), по вул..Конституції, б/н та вул.Підгірній, 63 в с.Білки, вилучались у позивачів по зустрічному позову, матеріали справи не містять.

За приписами ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 316, 321, 325, 328, 373, 386 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 90, 152, 153 ЗК України, право власності на землю набувається громадянами та реалізується державою відповідно до закону, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, лише набуте у законний спосіб право підлягає захисту.

Відповідно до ч.2 ст.95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на момент передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2 у користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_3 перебували відповідно земельні ділянки розміром 0,10 га та 0,15 га, а Державний акт виданий ОСОБА_2 посвідчує право власності на землю, яка згідно висновку судової будівельно-технічних експертиз, частково накладається на землю ОСОБА_3

Акти органів місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку, відповідні рішення органів місцевого самоврядування, а також акти, якими порушуються права щодо володіння, користування чи розпорядження земельними ділянками, визнаються недійсними, скасовуються судом (ст.59 ч.10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні ст. 152 ч. 3 п. г, ст. 155 ч. 1 ЗК України).

За таких обставин вимога ОСОБА_3 про скасування рішення 20-ої сесії 5-го скликання Білківської сільської ради від 30 березня 2010 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2" є обґрунтованою і підлягала до задоволення.

Незаконні розпорядження не можуть бути підставою для видачі державного акту, в звязку з чим державний акт підлягає до скасування.

Твердження апелянта про те, що спір між сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав є необґрунтовано, оскільки у позовній заяві по якій ухвалено рішення в 2012 році, ОСОБА_3 просив визнати недійсним та скасувати державний акт в частині спірної земельної ділянки площею 0.01 га.. За даними погосподарських криг та земельно-шнурової книги, вищенаведених рішень сільради, ОСОБА_3 користувався земельними ділянками саме по вул..Конституції, б/н та вул.Підгірній, 63 в с.Білки, за таких обставин є безпідставним твердження апелянта про те, що судом не встановлено в якому місці була довиділена ОСОБА_3 земельна ділянка.

З врахування викладеного суд першої інстанції, вірно встановив обставини справи та характер правовідносин, що виникли між сторонами і ухвалив правильне по суті і справедливе рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року, та додаткове рішення Іршавського районного суду від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді