Дата документу 01.06.2016
Справа № 334/5169/13-ц
Провадження № 2/334/4/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Лисенко Л.І.,

при секретарі Матвієнко О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, третя особа - орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Ленінському району про виселення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 27 серпня 2008 року згідно з кредитним договором ОСОБА_1 надано кредитні кошти в розмірі 33511 доларів 65 центів США на строк до 27 серпня 2012 року зі сплатою 15% річних за користуванням кредитом. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного зобов'язання між банком і відповідачем 27 серпня 2008 року укладено договір іпотеки, згідно з яким останній передав банку в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка належала йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, внаслідок чого станом на 20 квітня 2011 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 54671 доларів 08 центів США. Банк також зазначав, що звертався до ОСОБА_1 з вимогою про сплату заборгованості за кредитним договором та повідомляв про застосування положень ст.40 Закону України «Про іпотеку», однак останній заходів для погашення заборгованості не вжив.

01.11.2011 року Комунарський районний суд м.Запоріжжя винес рішення та у рахунок погашення заборгованості за за кредитним договором від 27 серпня 2008 року звернув стягнення на квартиру в АДРЕСА_2, загальною площею 59,90 кв.м., шляхом продажу банком указаної квартири на підставі договору іпотеки від 27 серпня 2008 року з правом отримання витягу з державного реєстру прав власності та наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселено ОСОБА_1 з зазначеної квартири та знято його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Позивач просить виселити ОСОБА_1 та всіх інших осіб, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3.

У грудні 2013 року позивач уточнив позовну заяву, просить виселети з квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У березні 2016 року ПАТ «Приватбанк» уточнив позовні вимоги, зазначив, що на теперішній час у квартирі зареєстровані дружина і діти відповідача ОСОБА_1, які не мають права власності у зазначеній квартирі, були зареєстровані у приміщенні тільки у 2009 році, тобто після укладання договору іпотеки, позивач не надавав своєї згоди на реєстрацію дітей. Зазначений договір не торкався майнових прав малолітніх дітей іпотекодавця.

Просить виселити з квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заслухавши сторони, їх представників, представника органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Ленінському району, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ст.12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до положень ст.ст.33, 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

08.10.2015 року апеляційним судом Запорізької області постановлено рішення, відповідно до якого, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZPJOGA НОМЕР_1 від 27 серпня 2008 року у загальній сумі 54671,07 доларів США (п'ятдесят чотири тисячі шістсот сімдесят один), що еквівалентно 435728,50 грн (чотириста тридцять п'ять тисяч сімсот двадцять вісім), з яких 29235,78 доларів США, що еквівалентно 232874,68 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 7163,98 доларів США, що еквівалентно 57063,97 грн. - заборгованість по сплаті процентів; 1840,88 доларів США, що еквівалентно 14663,33 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 109899,74 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 250,50 грн. - штраф (фіксована частина); 20737 грн. - штраф (процентна складова).

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором від 27 серпня 2008 року на квартиру у м.Запоріжжі, вл.Дніпропетровське шосе, 46 кв.4, загальною площею 59,90 кв.м., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2001 року за № 4-805, реєстраційний номер 24396596, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 27 серпня 2008 року) Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також з наданням ПАТ КБ "Приватбанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, з початковою вартістю реалізації предмета іпотеки, що визначено сторонами в п.33.4 договору іпотеки від 27 серпня 2008 року у розмірі 421575,90грн (чотириста двадцять одна тисяча п'ятсот сім десять п'ять).

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03 червня 2014 року № 1304-VІІє.

В частині виселення ОСОБА_1 з вищезазначеної квартири та зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою скасувати відмовлено.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» за умови встановлення місця проживання батьків (усиновлювачів) або одного з них, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце їх проживання.

Рішенням суду від 08.10.2015 року встановлено, що квартира 4 по вул.Дніпропетровське

шосе, 46, що була передана в іпотеку, належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2001 року, отже, придбана не за рахунок кредитних коштів.

Частиною першою статті 40 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст.109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Таким чином, відсутні передбачені законом підстави для виселення і зняття з реєстрації членів сімї ОСОБА_1, а саме: дружини ОСОБА_2 та дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 із зазначеної квартири без надання їм іншого житла.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213 ЦПК України, Законом України "Про іпотеку", ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.109 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, третя особа - орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Ленінському району про виселення -відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Лисенко Л. І.