СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/6662/16-ц
пр. № 2/759/3535/16
30 серпня 2016 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Семанівої Ю.В.,
за участю секретаря - Ярмощук К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «СКАЙД» до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку регресу-,
Представник ПАТ «СК «СКАЙД» звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 11 790,90 грн., по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати в сумі 1378,00 грн.
У судове засідання представник позивача не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надіслав заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав та проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 4, 35, 49, 53).
Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся належним чином (а.с.45, 593 61). Направлену кореспонденцію відповідачу не було вручено, оскільки листи повернулись на адресу суду із відмітками поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до ч.5 ст. 77 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даного позову, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.
Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.
Судовим розглядом встановлено, що 17.03.2015 року між Публічним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «СКАЙД» та ОСОБА_2 було укладеного договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ номер НОМЕР_8, відповідно до якого, в період з 18.03.2015 року по 17.03.2015 року забезпечувалася цивільно-правова відповідальність водія, який керував транспортним засобом «DАEWOO Lanos», н/з НОМЕР_1. 23.05.2015 року в м. Києві по вул. Сікорського-Магістральній сталася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 та «ВАЗ», д/н НОМЕР_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Як встановлено судом у мотивувальній частині постанови суду: «23.05.2015 року о 15 годині 40 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки НОМЕР_2, по вул. Сікорського - Магістральній у м. Києві, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не пропустив автомобіль марки «Ваз» д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення та пошкодження я транспортних засобів».
Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Скайд», що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ номер НОМЕР_8 (а.с.11).
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
12.06.2015 ОСОБА_4, власник транспортного засобу - автомобіля марки «Ваз» д.н.з. НОМЕР_3, звернувся до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» з заявою про виплату страхового відшкодування по страховому випадку, який мав місце 23.05.2015 року за участю забезпеченого транспортного засобу - легкового автомобіля марки НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_2(а.с.13).
Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Розмір матеріального збитку транспортного засобу, зокрема, автомобілю марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_3 згідно Звіту № 173/15 від 15.06.2015р. складає 14 149, 07 грн (а.с.16-23).
Згідно з Наказом № 1195-СВ від 03.08.2015р. та визначенням розміру виплати страхового відшкодування, у відповідь на заяву про відшкодування матеріального збитку в порядку регресу, - ПАТ «СК «СКАЙД» відшкодувало потерпілому страхове відшкодування у розмірі 11 790, 90 грн. (одинадцять тисяч сімсот дев'яносто гривень дев'яносто копійок), що підтверджується платіжним дорученням №3296 від 14.08.2015р. (а.с.24,25).
Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.
Відповідно до статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика і не вжив заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності про настання дорожньо-транспортної пригоди.
Суд враховує, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, таким чином позивач набув права звернення до суду до відповідача, як до особи винної в дорожньо - транспортній пригоди про стягнення коштів в порядку регрессу.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у постанові Судової палати у цивільних справах від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15, яка в силу ст.. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.
Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню на користь позивача, у відшкодування понесених ним судових витрат, - 1378 грн. 00 коп.
На підставі зазначеного, керуючись ст.27 Закону України «Про страхування», ст.38, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.3, 14, 993, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60,88, 209, 213-215 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити.
На це заочне рішення відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії може бути подана заява до Святошинського районного суду м. Києва про перегляд цього заочного рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Семаніва