Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом ОСОБА_3, Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області (далі - сільська рада), у якому просив суд:

- зобов'язати ОСОБА_3 та сільську раду встановити становище, що існувало до порушення та викорчувати всі кущі винограду, що зазначені в листі сільської ради від 02 грудня 2012 року та розташовані вдовж суміжної межі ділянками АДРЕСА_1

- зобов'язати ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2, за участю сільської ради провести заміри вимірювальним пристроями (рулеткою) відстані від суміжної межі між ділянками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 до верха траншеї каналізації ділянки НОМЕР_2 з відео фіксацією, та відстані верха траншеї каналізації ділянки НОМЕР_2 до стін будинку НОМЕР_1 по всій довжині каналізації;

- зобов'язати ОСОБА_3 провести часткове розкриття підземної каналізації ділянки НОМЕР_2 для встановлення відстаней до інженерних мереж самопливної каналізації;

- визнати дії ОСОБА_3 щодо насадження кущів винограду на відстані 10-20 см., від суміжної межи з ділянкою НОМЕР_3 неправомірними;

- визнати бездіяльність сільради щодо неправомірного розташування кущів винограду на земельної ділянці НОМЕР_2 неправомірними;

- зобов'язати сільську раду виконати вимоги заяви позивача від 08 листопада 2013 року;

- визнати бездіяльність сільської ради щодо ненадання відповіді на запитання позивача в заяві від 08 листопада 2012 року неправомірною;

- визнати бездіяльність сільради щодо неправомірного розташування кущів винограду - незаконною;

- визнати бездіяльності сільської ради щодо не надіслання заяви позивача до відповідних установ неправомірною;

- стягнути з відповідачів судовий збір та витрати на поїздки до суду.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка АДРЕСА_2. Поруч з ділянкою позивача розташована ділянка НОМЕР_2, користувачем якою є ОСОБА_3 На земельній ділянці НОМЕР_2 розташовані кущі винограду на відстані в 10-20 см. від межі земельної ділянки позивача, що є порушенням таблиці 4.1 ДБН Б.2.4.-1-94 Планування і забудова сільських поселень та таблиці 5.2. ДБН 360-92. Крім того, зазначав, що на його звернення до сільради від 08 листопада 2013 року не отримана відповідь на всі запитання. В листі до сільради від 08 листопада 2013 року він порушив питання щодо розташування каналізації ділянки НОМЕР_2 відносно суміжної межі між ділянками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 до стін будинку НОМЕР_3. Він вважає, що каналізація ділянки НОМЕР_2 розташована на відстані, меншій за мінімальні півтора метри, що зазначені в додатку № 8.1 ДБН 360-92 до паркану ділянки НОМЕР_3 та відстані, менший за мінімальні три роки до стін будинку НОМЕР_3. Сільська рада відмовилась встановити відстань, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2016 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити у справі нове судове рішення чи передати справу на новий судовий розгляд, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, врахував вимоги ч. 1 ст. 60 ЦПК України, а також встановлені обставини рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23 липня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Августівська сільська рада, Інспекція ДАБК в Одеській області про визнання каналізаційних мереж побудованих з порушенням вимог чинного законодавства. Районний суд встановив, що ОСОБА_2 подав до суду даний позов з метою отримання певних відомостей, а не за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, і виходив з того, що позивачем не доведено неправомірності дій відповідачів по справі, порушення ними його прав, як наслідок - суд визнав позов безпідставним та відмовив у його задоволенні.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи допущено порушення норм процесуального чи матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук