У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом виконуючого обов'язки Хмельницького міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області до державного підприємства «Красилівський агрегатний завод», ОСОБА_3, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору: Державна інспекція сільського господарства у Хмельницькій області, Хмельницька обласна державна адміністрація, Новоушицьке районне управління юстиції Хмельницької у області, ОСОБА_4, про визнання договору суборенди земельної ділянки недійсним та скасування його реєстрації, визнання недійсним та скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, реєстрації права власності, знесення нерухомого майна за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області суду від 5 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року Хмельницький міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, діючи в інтересах держави в особі Новоушицької районної державної адміністрації (далі - Новоушицька РДА), звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 17 травня 2007 року Новоушицькою РДА надано дозвіл державному підприємству «Красилівський агрегатний завод» (далі - ДП «Красилівський агрегатний завод») на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для облаштування пляжу на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області.

Розпорядженням голови Хмельницької обласної державної адміністрації (далі - Хмельницька ОДА) від 20 листопада 2012 року затверджено проект землеустрою та вирішено передати ДП «Красилівський агрегатний завод» в оренду земельну ділянку загальною площею 1,1781 га на 49 років. На підставі даного розпорядження 24 грудня 2012 року між Новоушицькою РДА та ДП «Красилівський агрегатний завод» укладений договір оренди земельної ділянки.

Прокурор вказує на те, що, у порушення вимоги ст. 203 ЦК України та ст.8 Закону України «Про оренду землі», орендарем земельної ділянки ДП «Красилівський агрегатний завод» 16 серпня 2013 року укладено договір суборенди земельної ділянки площею 0,00073 га з ОСОБА_3, який без дозволу власника земельної ділянки та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області, порушуючи вимоги законодавства, які регулюють порядок будівництва об'єктів нерухомого майна у прибережних захисних смугах, незаконно побудував елінг з кімнатами відпочинку на отриманій в суборенду земельній ділянці.

Посилаючись на незаконне використання ОСОБА_3 земельної ділянки водного фонду рекреаційного призначення, самочинно здійснене ним будівництво, просив визнати недійсним договір суборенди та скасувати його державну реєстрацію, визнати недійсною та скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта (елінг з кімнатами відпочинку) до експлуатації, визнати недійсною та скасувати реєстрацію права власності на об'єкт та зобов'язати ОСОБА_3 знести самочинно збудований елінг з кімнатами відпочинку.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір суборенди земельної ділянки площею 0,0073 га, що розташована на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, укладений 16 серпня 2013 року між ДП «Красилівський агрегатний завод» та ОСОБА_3 і скасовано його державну реєстрацію.

Скасовано реєстрацію 29 жовтня 2013 року декларації, поданої ОСОБА_3 про готовність об'єкта до експлуатації (елінг з кімнатами відпочинку (А-ІІ).

Скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21 листопада 2013 року - елінг з кімнатами відпочинку по АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_3 знести самочинно побудований елінг з кімнатами відпочинку.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 5 березня 2015 року рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2014 року в частині задоволення вимог про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, зобов'язання знести самочинно побудований елінг та стягнення з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області судового збору скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області суду від 5 березня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що розпорядженням голови Новоушицької РДА від 17 травня 2007 року ДП «Красилівський агрегатний завод» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для облаштування пляжу за рахунок земель державної власності на території Вільховецької сільської ради площею 2 га.

Розпорядженням голови Хмельницької ОДА від 20 листопада 2012 року затверджено проект землеустрою і передано в оренду ДП «Красилівський агрегатний завод» за межами населеного пункту с. Рудківці Вільховецької сільської ради Новоушицького району для рекреаційного призначення (облаштування пляжу і встановлення інших споруд) земельну ділянку загальною площею 1,1781 га терміном на 49 років.

24 грудня 2012 року між Новоушицькою РДА та ДП «Красилівський агрегатний завод» на підставі вказаного розпорядження укладено договір оренди земельної ділянки, за яким останньому було передано в оренду земельну ділянку площею 1,1781 га для рекреаційного призначення (облаштування пляжу) - п. 12 договору.

При укладені договору оренди сторони погодились, що земельна ділянка водного фонду, передана орендареві, вільна від забудов, а зводити жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди, закладати багаторічні насадження та проводити будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем орендар вправі лише за письмовою згодою орендодавця.

16 серпня 2013 року між ДП «Красилівський агрегатний завод» та ОСОБА_3 укладений договір суборенди земельної ділянки, предметом якого є земельна ділянка площею 0,0073 га, угіддя - піски, що знаходиться на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, за яким суборендарю надано право на встановлення споруд, проте таких умов договір оренди не містив.

У період 2009-2010 років ОСОБА_3 без належного дозволу побудував елінг з кімнатами відпочинку (А-ІІ), загальною площею 178,6 кв.м на вказаній земельній ділянці, зареєстрував право власності на нього і за договором купівлі-продажу від 3 вересня 2014 року продав елінг ОСОБА_4, а останній за договором іпотеки від 4 вересня 2014 року вказане нерухоме майно передав в іпотеку ОСОБА_5

Також судами встановлено, що передана в оренду земельна ділянка віднесена до земель рекреаційного призначення.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні оспорюваного договору суборенди порушено порядок користування земельною ділянкою, віднесеною до земель рекреаційного призначення, що є підставою для визнання недійсним договору, скасування його державної реєстрації, скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, скасування державної реєстрації права власності на це майно і знесення елінгу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності і знесення елінгу, та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд посилався на те, що до участі в справі не було залучено всіх осіб.

Такий висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на фактичних обставинах, встановлених судом, і відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. ст. 50, 51 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об'єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об'єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об'єктів стаціонарної рекреації.

Згідно зі ст. 61 ЗК України, ст. 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об'єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 1 ст. 24 цього Закону «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду.

Встановивши, що в договорі суборенди від 16 серпня 2013 року сторони, окрім облаштування пляжу, без правової підстави самовільно включили право суборендаря на встановлення на орендованій земельній ділянці інших споруд, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про порушення сторонами вимог ст. 8 Закону України «Про оренду землі», що є підставою для визнання даного договору недійсним.

Судами також встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить елінг з кімнатами відпочинку, який у подальшому останній відчужив ОСОБА_4, а ОСОБА_4 - передав у іпотеку ОСОБА_5

Однак ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як відповідачі до участі у справі залучені не були.

Таким чином, встановивши, що прокурор пред'явив позов не до всіх учасників спірних правовідносин, а ухвалене рішення у справі може вплинути на їх права та обов'язки, апеляційний суд прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову в частині скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно і зобов'язання знести будівництво.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, оскільки висновків суду не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та з додержанням вимог цивільного-процесуального законодавства ухвалено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2014 року у частині, залишеній без змін апеляційною інстанцією, та рішення апеляційного суду Хмельницької області суду від 5 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова С.О.Карпенко Г.І.Мостова М.І.Наумчук