ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5856/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ГОЛОДЕНКО К.В.

сторін:

представників позивача ЛЕЛІКОВОЇ В.М., ГРИЦЕНКО В.В.

представника відповідача АНДРЕЙКІВА О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу в порядку цивільного провадження за позовом ОСОБА_5 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ " ПОРШЕ МОБІЛІТІ" про захист прав споживачів та визнання договору недійсним , суд

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_5 27.11. 2015 року звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ МОБІЛІТІ" про захист прав споживача шляхом визнання кредитного договору недійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що 04 грудня 2013 року з Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ МОБІЛІТІ" був укладений кредитний договір на придбання автомобіля марки VWмодель Tiguan кузов НОМЕР_1 двигуна 1968 куб.см., рік випуску 2013року

Відповідно до Кредитного договору їй надано кредит в сумі 234046,31 грн., що еквівалентно 28369,25 доларів США на строк 60 місяців, курс для обчислення - курс Філії "КІБ" ПАТ "Креді Агріколь Банк", що дорівнює 8,2500грн../ дол. США. Усі платежі за кредитним договором повинні будуть сплачуватись в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування.

Крім того між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ Мобіліті» був укладений Графік погашення кредиту № 50011344 від 04.12.2013р. В ньому визначено дати платежу (всього 60 дат, остання припадає на 15.12.2018р.). А також визначені суми платежу за розрахунковий період, в тому числі суми кредиту які погашаються та процентів за користування кредитом на кожну із цих дат, в еквіваленті у доларах США.

В Графіку погашення кредиту також зазначено, що усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту Суми кредиту в доларах США, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування.

Згідно п.1.1. загальних умов кредитування, які є додатками до кредитного договору відповідач зобов'язувався надати позивачу кредит в українських гривнях. Згідно п. 1.3. кредитного договору, розмір платежів, що підлягають сплаті у повернення кредиту було визначено сторонами в еквіваленті іноземної валюти(долар США) на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту. Позичальник зобов'язаний повернути позику у тій валюті в якій отримав кредит. Тому положення кредитного договору, які встановлюють пряму залежність між вартістю кредиту та платежів за ним з обмінним курсом іноземної валюти, в якій кредит не надавався, є дискримінаційними та несправедливими по відношенню до неї, як споживача, встановлюють істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків сторін та є такими, що не відповідають приписам ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» . Вважає, що такі дії відповідача суперечать положенням абз.3 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів",де зазначено заборону кредитування в іноземній валюті. Відповідач також не мав права здійснювати валютні операції, визначати розмір зобов»язань у іноземній валюті,здійснюючи таким чином приховані валютні операції.У зв'язку з чим вважає, що положення п. 1.3 даного кредитного договору не відповідають вимогам чинного законодавства України, на момент його укладення та порушували і порушують її права. Просить суд графік погашення кредиту №50011344 від 04.12.2013р.визнати недійсним. Договір, який складається з Кредитного договору №50011344 від 04.12.2013p., Загальних умов кредитування, Графіка погашення кредиту №50011344 від 04.12.2013р.укладений між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ Мобіліті» 04.12.2013р.-визнати недійсним.

Позивачка ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилася, хоча повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснювали адвокат Лелікова В.М., яка діє за договором про надання правової допомоги № 1-1/16 від 18.01. 2016 року на підставі свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю ( а.с. 77; 78-79) та адвокат Гриценко В.В., який за договором про надання правової допомоги від 28.05. 2015 року на підставі свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю ( а.с.58-59).

Представники позивачки Лелікова В.М., Гриценко В.В., в судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснили, що визначення в графіку погашення кредиту розміру щомісячного платежу в доларах США та закріплення в умовах кредитування щомісячного платежу еквівалентного в іноземній валюті є несправедливим та свідчить про зловживання відповідачем свого права, оскільки вбачається збільшення розміру заборгованості, що в рази перевищує суму кредиту,який отриманий для придбання автомобіля. Це підтверджує наявність істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків.

Таким чином недійсність Графіка погашення кредиту як істотної умови договору, у зв»язку з визначенням зобов»язань за щомісячним платежем в еквіваленті долара США має наслідком недійсність кредитного договору в цілому. На Графік погашення кредиту міститься посилання у п.п. 1.4.2, 1.4.3, 2.2, 2.4, 2.5, 3.1.1, 3.1.2, 3.2.1, 8.1, 8.2, 10.7 Загальних умов кредитування.

Отже, положення спірного кредитного договору щодо визначення зобов'язань позивачки яка отримала кредит у гривні через застосування еквіваленту долара США суперечить нормам цивільного законодавства, зокрема: абз.З ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст.11, абз. 6 ч.4, ч.5 ст.11 Закону України „Про захист прав споживачів", ст.ст. 1054, 1046 1049,1056-1 ЦК України.

Представник відповідача Андрейків О.В., який діє за довіреністю від 12.04. 2016 року ( а.с.132) позовні вимоги не визнав. Підтримав письмові заперечення від 15.08. 2016 року ( а.с. 81- 95) , в яких зазначено, що положення чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобов'язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті. Перед укладенням кредитного договору позивачу надано повну та достовірну інформацію про умови кредитування,попереджено про ризики,які виникають через застосування еквіваленту платежів у іноземній валюті. Позивач погодився з усіма умовами кредитного договору. Сторони погодилися, що кошти у повернення Кредиту відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання відповідачем очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти. Тому твердження,що існує істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків сторін не відповідає дійсності. Сукупна вартість кредиту, в розумінні ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» це вартість послуг, пов»язаних з укладанням кредитного договору та обслуговуванням кредиту протягом усього часу існування відносин між Кредитором та Боржником,плата за користування кредитом. Графік погашення кредиту містить детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача(у процентному значенні та грошовому виразі).Відповідач діє як фінансова установа на підставі свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 02.07.2009, виданого Державною комісією регулювання ринків фінансових послуг України. Додатково пояснив, що твердження позивачки є безпідставними та випливають з помилкового тлумачення ним умов Кредитного договору та неправильного розуміння норм чинного законодавства щодо правомірності визначенні еквіваленту грошового зобов»язання в іноземній валюті. Враховуючи норми чинного законодавства, положення Договору передбачають, що валютні ризики, зростання/коливання курсу іноземної валюти,покладаються рівномірно на Сторони та не є підставою для розірвання кредитного договору та визнання окремих його положень недійсними, а твердження позивачки, не відповідає дійсності. а отже, укладаючи Договір в еквіваленті іноземної валюти, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Кредитний договір було укладено між відповідачем та позивачем без застосування насильства, обману чи зловживання довірою. Відповідачем надано позивачці повну, достовірну та детальну інформацію про орієнтовно сукупну вартість кредиту відповідно до Кредитного договору, що останній підтвердив, підписавши усі сторінки Кредитного договору. Графік погашення кредиту, що є невід'ємною частиною договору, відповідає вимогам ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та містить детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі).

Зазначаючи, що при укладенні Кредитного договору з позивачкою відповідачем було дотримано принцип добросовісності та положення пунктів 1.З., 1.3.1.Загальних умов кредитування відповідають принципам справедливості та нормам законодавства України. Положення Кредитного договору не передбачають будь-яких додаткових витрат позивачки, а отже, відповідають принципам справедливості та добросовісності. Разом з тим, додатково зазначив , що Нацкомфінпослуг було проведено планову виїзну комплексну перевірку діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за період діяльності з 30.09.2010 р. по 30.09.2013р. За результатами такої перевірки Нацкомфінпослуг не було виявлено жодних порушень в діяльності відповідача з питань надання фінансових послуг, що підтверджується актом № 220/15- 4 ФП від 06.12. 2013 року. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахування письмових заперечень відповідача та письмових пояснень щодо правової позиції позивачки ( а.с. 139- 143), суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні та слідує із матеріалів справи, 04.12.2013р. між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ Мобіліті» укладено кредитний договір на придбання автомобіля марки VWмодель Tiguanкузов НОМЕР_1 двигуна 1968 куб.см., рік випуску 2013року.

Відповідно до Кредитного договору позивачу надано кредит в сумі 234046,31 грн., що еквівалентно 28369,25 доларів США на строк 60 місяців, курс для обчислення - курс Філії "КІБ" ПАТ "Креді Агріколь Банк", що дорівнює 8,2500грн../ дол. США. Усі платежі за кредитним договором повинні будуть сплачуватись в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороу, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1.1. Загальних умов кредитування Відповідач зобов'язався надати Позивачу Кредит у сумі визначеній в Кредитному договорі, в українських гривнях. ВКредитному договорі Сторони встановили еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті,прийнятній для Сторін.

Згідно п. 1.3.Договору Сторони погодили, що кошти у повернення Кредиту відображають справедливу вартість Кредиту та Додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання Відповідачем очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено Сторонами у Кредитному договорі.

Крім того ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ Мобіліті» був укладений Графік погашення кредиту № 50011344 від 04.12.2013р. (надалі - Графік погашення кредиту). В ньому визначено дати платежу (всього 60 дат, остання припадає на 15.12.2018р.). А також визначені суми платежу за розрахунковий період, в тому числі суми кредиту які погашається та процентів за користування кредитом на кожну із цих дат, в еквіваленті у доларах США.

В Графіку погашення кредиту також зазначено, що усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту Суми кредиту в доларах США, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування.

Водночас із укладанням Кредитного договору, сторонами були підписані Загальні умови кредитування, в пункті 1.3 яких сторони погоджуються в тому числі і з тим, що кошти у повернення Кредиту забезпечують отримання Компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено Сторонами у Кредитному договорі.

Крім того, відповідно до п. 1.3.1. Загальних умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті Позивачем у повернення Кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення Кредитного договору, у Графіку погашення кредиту. В подальшому Позивач сплачує платежі в повернення Кредиту відповідно до рахунків, виставлених Відповідачем у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку,назву якого зазначено у Кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті,вказаних у Графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей:

1) сума основної заборгованості за Кредитним договором відображається в рахунках,наданих Відповідачем, в українських гривнях відповідно до встановленого Сторонами еквіваленту в іноземній валюті за обмінним курсом іноземної валюти за безготівковими операціями станом на робочий день, що передує дню укладення Договору;

2)позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни

обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка, та обмінного курсу за безготівковими операціями станом на робочий день, що передував дню укладення Кредитного .договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту,враховується як коригування суми процентів, що підлягають сплаті відповідно до умов цього Кредитного договору.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, ст.ст. 524, 533ЦК України є нормами-засадами, що підлягають застосуванню до усіх без виключення інститутів цивільного права, отже і розповсюджуються на правовідносини глави 71 ЦК України у сфері кредитування, зокрема і споживчого кредитування.

При цьому ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не містить прямої заборони на застосування грошовогоеквіваленту в іноземній валюті при визначенні зобов'язання у договорі споживчого кредитування при наданні кредиту у національній валюті.

Отже, зазначена норма не може бути застосована у спірних правовідносинах, оскільки Відповідачем було надано Кредит Позивачеві в національній валюті - гривні, що останньою не заперечується.

Таким чином, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України ( справа № 6-79 цс14 від 02.07. 2014 року), що зобов»язання за договором позики виконувалися у гривні із застосуванням еквіваленту доларів США та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Отже, відповідно до вищезазначених умов Кредитного Договору, Сума кредиту, у розмірі, погодженому Сторонами, була надана Позивачеві саме в українських гривнях. При цьому, як в Кредитному договорі, так і у всіх додатках до нього розмір платежів встановлюється не в іноземній валюті, а в еквіваленті доларів США, що чітко зазначено в умовах Договору та відображено в Графіку погашення кредиту.

Водночас, загальний розмір щомісячного платежу є таким, що погоджений Сторонами та залишається незмінним з моменту укладення Кредитного договору.

Пунктами 1.1., 1.З.,1.3.1. Кредитного договору визначені умови розрахунку та сплати щомісячного платежу у погашення Кредиту, що погоджені Сторонами. Як положення Кредитного договору, так і щомісячні платежі у погашення Кредиту не можуть бути зміненими в односторонньому порядку.

При цьому, Відповідач звертає увагу на те, що відповідно до п. 9.5. Загальних умов кредитування підписання Загальних умов кредитування Позивач підтверджує, що Відповідач належним чином ознайомив його із інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також, що Позивач ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених Відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансові послуги надаються фінансовими установами.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» діє як фінансова установа на підставі свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 02.07.2009, виданого Державною комісією регулювання ринків фінансових послуг України

Як вбачається із роз»яснень п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин» визначено, що «...саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору її позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів салоні із моменту введення в от.- національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті...»

Відповідно до положень ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, враховуючи норми чинного законодавства, положення Договору передбачають, що валютні ризики, зростання/коливання курсу іноземної валюти,покладаються рівномірно на Сторони та не є підставою для розірвання кредитного договору та визнання окремих його положень недійсними, а твердження Позивача не відповідає дійсності.

Відповідач наголошує на тому, що встановлення еквіваленту грошового зобов'язання у доларах США в Кредитному договорі, жодним чином не призводить до того, що Позивач зобов'язаний повернути кредит у більшому розмірі, аніж отримав, адже Позивач за умовами Кредитного договору отримав кредит у сумі, яка є еквівалентною певному розміру доларів США, та має повернути відповідну суму кредиту у гривні, яка є еквівалентною певному розміру доларів США на день сплати таких коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вищезазначених умов Кредитного Договору шляхом перерахування на рахунок дилера суму коштів еквіваленту 28 369,25дол. США в українській гривні Позивачу була надана сума Кредиту, погоджена Сторонами.

Отже, поверненню підлягає сума в гривні, що становить еквівалент 28 369,25дол. СШАна момент повернення такої суми коштів.

В такому випадку, зазначене не суперечить ст. 1054 ЦК України та суті кредитних зобов'язань, оскільки Позивач має повернути Відповідачеві грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених Договором.

Відповідно, в графіку погашення Кредиту передбачено не чіткий розмір платежів у доларах США, а еквівалент, який при сплаті відповідного щомісячного платежу відповідатиме певній сумі у гривні.

При цьому, у першому рядку Графіку погашення чітко зазначено, що усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту Суми кредиту у дол. США, відповідно до ст. 1.3. Загальних умов кредитування.

Також, слід зазначити, що згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженим Постановою Правління Національного Банку України від 12 листопада 2003 року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Таким чином, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена, а отже, укладаючи Договір в еквіваленті іноземної валюти, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Отже, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті відповідає вимогам чинного законодавства України, підлягає застосуванню до кредитних правовідносин, в тому числі при виконанні зобов'язань за Кредитним договором №50011344 від 04.12.2013p.,укладеним між Позивачкою та Відповідачем, оскільки волевиявлення Позивача щодо укладання Кредитного договору було вільним, що підтверджується матеріалами справи. Позивачка за власної ініціативи звернулася до Відповідача з проханням щодо надання кредиту.

Таким чином, ст.ст. 524,533 ЦКУкраїни не суперечать нормам ст.ст. 1049, 1054 ЦКУкраїни, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та підлягають застосуванню до правовідносин споживчого кредитування, а твердження представників позивачки про зворотне не відповідає нормам чинного законодавства та умовам Договору.

Разом з тим, посилання представників позивачки на Постанову Національного банку України «Правила надання банками інформації споживачу про умови кредитування за сукупну вартість кредиту», є безпідставним, оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Згідно ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Відповідно до п. 1.2. Постанови Національного банку України (надалі за текстом - «НБУ») «Правила надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» зазначені Правила регулюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвестиційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо) і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту.

Представник відповідача звертає увагу, що ТОВ «Порше Мобіліті» не є банком. Так, відповідно до ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Згідно ст. 1 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Отже, зважаючи на вищезазначене, господарська діяльність Відповідача не підпадає під (Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Національного банкуУкраїни від 10.05 2007 року № 168 на яку посилається Позивачка.

Діяльність відповідача з кредитування фізичних та юридичних осіб регламентується Законом України « Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків Фінансових послуг».

Так, відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі , зокрема про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 Закону

Зазначені статті встановлюють відповідальність у вигляді можливості розірвання

договору з боку споживача, і не містять підстав для визнання договорів споживчого кредиту недійсними.

Згідно із ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються, зокрема , сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Таким чином, сукупна вартість кредиту, в розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», розуміється як вартість послуг пов'язаних з укладенням кредитного договору та обслуговуванням кредиту протягом усього часу існування відносин між Кредитором та Боржником, плата за користування кредитом.

Окрім того, Відповідач зазначає, що ним надано Позивачу повну, достовірну та детальну інформацію про орієнтовно сукупну вартість кредиту відповідно до Кредитного договору, що останній підтвердив, підписавши усі сторінки Кредитного договору.

Так, відповідно до п. 9.5. Загальних умов кредитування, підписанням Загальних умов кредитування Позивач підтвердив, що Відповідач належним чином ознайомив Позивачку із інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також,що Позивачка ознайомилася з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених Відповідачем.

Також, у п. 9.6. Загальних умов кредитування, зазначено, що додаткового до положень п. 9.5.Загальних умов кредитування Позивач підтвердив, що йому надано вичерпну інформацію

Отже, Графік погашення кредиту, що є невід'ємною частиною договору, відповідає вимогам ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та містить детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі), а відповідачем надано позивачу повну, достовірну інформацію про умови кредитування та кредитний договір містить інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту та всю необхідну інформацію щодо сукупної вартості кредиту та обсягу витрат, що будуть понесені позичальником при виконанні умов кредитного договору, а твердження представників позивачки про зворотне є безпідставним та необгрунтованим.

Оскільки відповідно до умов спірного кредитного договору банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

В п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз»яснено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності право чину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України "Про захист прав споживачів".

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року, № 1023-XII до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до пункту 14 ст.1 цього Закону нечесна підприємницька практика - будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Згідно частини 6 статті 19 зазначеного Закону право чини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Частинами 1, 2, 5 статті 18 Закону визначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності право чину є недодержання в момент вчинення право чину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст право чину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє право чин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника право чину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Право чин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст право чину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах,

встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст право чину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність право чину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення право чину.

Згідно положень абз.3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється(частину першу статті 11 доповнено абзацом третім згідно із Законом України від 22.09.2011 № 3795-VI).

В п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що відповідно до абзацу 3 частини першої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" надання (отримання) споживчих кредитів у іноземній валюті на території України забороняється. У зв'язку із зазначеним суди повинні виходити з того, що договір, предметом якого є споживчий кредит в іноземній валюті, укладений після набрання чинності Законом України від 22 вересня 2011 року N 3795-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг", за позовом заінтересованої особи може бути визнаний судом недійсним.

Твердження представників позивачки про те, що споживчий кредит наданий в іноземній валюті - доларах США, не відповідає дійсності.

У відповідності до п. 1.3.1. Загальних умов кредитування Позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у Договорі.

Відповідно до п.1.3.1. розмір платежів у повернення кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти на моменті виставлення рахунку, та нарахування процентів здійснюється на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіку погашення кредиту.

Графіком погашення кредиту № 50011344 від 04 грудня 2013 року передбачений еквівалент у доларах США, який при сплаті відповідного щомісячного платежу відповідатиме певній сумі у гривні. Даний спосіб розрахунку щомісячного платежу у Графіку погашення кредиту відповідає положенням п. 1.3.1. Загальних умов кредитування, які є невід'ємною частиною Договору.

Судом не встановлено і позивачем не доведено, що умови кредитного договору в частині застосування еквівалентів в іноземній валюті при розрахунках за договором є несправедливими та встановлюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків сторін.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Крім того, згідно з частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

В п.п.15, 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин. Саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі ст. 652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору і позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладання договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також отримання кредиту в національній валюті.

Отже істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, внаслідок підвищення курсу іноземної валюти та зростання суми боргу, яку необхідно сплачувати, не є підставою для скасування оспорюваних умов кредитного договору.

Крім того, положення чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобов'язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті (правова позиція Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. В силу ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, згідно п. 9.5. Загальних умов кредитування підписанням Загальних умов кредитування позичальник підтверджує, що Компанія належним чином ознайомила його із інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також, що Позичальник ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених Компанією.

Відповідно до п. 9.6. Загальних умов кредитування позивач підтверджує, що йому надано вичерпну інформацію про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для Позичальника, та умови надання додаткових фінансових послуг, пов'язаних з фінансовим кредитом, та їх вартість (за умови їх надання).

Отже перед укладенням оспореного позивачем кредитного договору, відповідачем на виконання вимог Закону України „Про захист прав споживачів" надано споживачу повну та достовірну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, а позивач засвідчив особистим підписом про те, що він ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією і був попереджений про те, що він несе валютні ризики під час зобов'язань за цим договором.

Тому слід визнати, що позивачка була ознайомлена з умовами повернення кредиту та сплати процентів в національній валюті в розмірі, еквівалентному іноземній валюті на час платежу, та виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, повинен був передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку щодо законності умов кредитного договору про сплату платежів у валюті України в розмірі еквівалентному іноземній валюті на день платежу.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При укладенні кредитного договору сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього право чину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України "Про захист прав споживачів".

За вказаних обставин відсутні підстави для визнання недійсним Кредитного договору № 50011344 від 04 грудня 2013 року, Загальних умов кредитування, додатку до кредитного договору № 50011344 від 04 грудня 2013 року- графіку погашення кредиту.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись Законом України "Про захист прав споживачів", Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", Законом України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст.ст.192, 203, ч.1 ст.215, ст. 217, ст. 524, ч.ч. 1, 2 ст. 533, ч. 1 ст. 626,ст. 627,ч.1 ст.628, ст. 652, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними", п.п.13,14,15,16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_5 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ " ПОРШЕ МОБІЛІТІ" про захист прав споживачів та визнання договору недійсним, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 22 листопада 2016 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК