Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/272/16-ц Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В.
Категорія 27 Доповідач Гансецька І. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І.А.

суддів: Товянської О.В.,

ОСОБА_1

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 квітня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17 січня 2008 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №ZRZ0A700090182 за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 54795,76 грн з кінцевим терміном повернення 16.01.2013 року. В звязку з невиконанням відповідачем умов договору, просив стягнути з неї заборгованість в розмірі 90000,00грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 25579,12 грн, заборгованості по процентах за користувння кредитом 3313,87 грн, заборгованості по комісії за користування кредитом 7393,89грн, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 53713,12грн.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 квітня 2016 року та ухвалити нове про задоволення позову в частині стягнення пені за період з 08.01.2014 року по 15.02.2016 року в розмірі 22589,15грн та судові витрати.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 17 січня 2008 року між сторонами у справі укладено кредитно-заставний договір №ZRZ0A700090182, згідно якого банк надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 54795,76 грн зі сплатою 9,00 % річних, який остання зобов'язалася повертати щомісячними платежами відповідно до графіку. Строк повернення кредиту 16 січня 2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, відповідачем передано в заставу автомобіль марки ГАЗ 3302 414, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

В звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором, Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, що виникла станом на 08.01.2014 року.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 14 жовтня 2014 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ZRZ0A700090182 від 17 січня 2008 року у сумі 58802,18грн, а саме: 25579,12 грн заборгованості за кредитом, 6293,87 грн заборгованості за відсотками, 7393,89 грн заборгованості з комісії, 6745,75 грн штрафу та 12789,56 грн заборгованості з пені.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2014 року заборгованість за кредитним договором з відповідача вже стягнуто. Згідно вимог чч.3,4 ст.653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2014 року кредитний договір №ZRZ0A700090182 від 17 січня 2008 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 не був змінений, розірваний або припинений. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості по даному кредитному договору з часу ухвалення рішення про стягнення коштів по 15.02.2016 року відповідчем було сплачено лише 1000,00грн відсотків.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Так, пп. 13.2,13.3 кредитно-заставного договору передбачено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів чи сплати відсотків позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1(однієї) гривні за кожен день прострочки.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Будь-яких заяв в порядку ч 3 ст 267 ЦК України від відповідача не надходило.

Отже, з відповідача на користь Банку необхідно стягнути пеню за порушення позичальником зобовязань за кредитним договором в розмірі 22589,15 грн за період з 08.01.2014 року по 15.02.2016 року.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

З відповідача на користь позивача стягується судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 345,88 грн та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в судове засідання в сумі 900,00 грн

Керуючись ст.ст. 208,219,303, 304, 307, 309, 313, 316,317,319,324,325 ЦПК України , колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 квітня 2016 року скасувати.Ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ZRZ0A700090182 від 17 січня 2008 року в розмірі 22589,15грн та судові витрати в сумі 1245,88 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: