АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3288/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1368/16Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю.Д. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Чічіля В.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника позивача Павлів Ю.В., представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс"

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2016 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості

зустрічним позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" про визнання кредитного договору припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 948-Ф від 19 вересня 2007 року у розмірі 23 720,65 грн. та 674 776,14 доларів США, що разом за курсом НБУ станом на 28 липня 2015 року становить 14 887 098,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 19 вересня 2007 року між ЗАТ "Тас-Інвестбанк", правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 984-Ф, за умовами якого банк надав, а позичальник одержав кредит у розмірі 700 000,00 доларів США під 14 відсотків річних із строком повернення до 18 вересня 2018 року.

Вказувало, що 28 листопада 2012 року між ним та ПАТ «Сведбанк» було укладено договір факторингу №15, за яким останній відступив право вимоги за кредитним договором № 948-Ф від 19 вересня 2007 року.

Зазначало, що ОСОБА_4 взяті на себе договірні обов'язки належним чином не виконує, а тому станом на 28 липня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 23 720,65 грн. та 674 776,14 доларів США, що разом за курсом НБУ становить 14 887 098,78 грн.

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом до ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та просив визнати кредитний договір № 948-Ф від 19 вересня 2007 року припиненим.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що з 05 травня 2011 року ним було припинено виконання умов кредитного договору, а тому 05 вересня 2011 року ПАТ «Сведбанк» направило на його адресу вимогу про дострокове повернення кредиту, яку він отримав 09 вересня 2011 року.

Вважає, що цим самим було змінено строк виконання кредитного договору на 19 вересня 2011 року, а отже і строк його дії.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" - відмовлено у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Зустрічний позов ОСОБА_4 - задоволено.

Визнано кредитний договір № 948-Ф від 19 вересня 2007 року припиненим з 20 вересня 2014 року.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс", просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі, відмовивши у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норма матеріального та процесуального права, а саме неврахування переривання строку позовної давності, а також поважності його пропуску у зв'язку із зміною кредитора.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19.09.2007 року між ЗАТ "Тас-Інвестбанк" (Банком) та ОСОБА_4 (позичальником) був укладений кредитний договір № 984-Ф (далі - Кредитний договір).

За умовами кредитного договору банк надав, а позичальник одержав кредит у розмірі 700 000,00 доларів США із строком повернення кредиту відповідно до графіку погашення кредиту (Додаток 1 до договору) до 18 вересня 2018 року.

У подальшому правонаступником ЗАТ "Тас-Інвестбанк" за кредитним договором стало ЗАТ "Сведбанк Інвест", яке згодом реорганізовано шляхом приєднання до ПАТ "Сведбанк".

ОСОБА_4 з жовтня 2007 року по травень 2011 року вчасно виконував свої зобов'язання по договору. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та процентів ним здійснено 05 травня 2011 р. в сумі 5544 доларів 65 центів США.

Відповідно до положень п. 8.1.,8.2 Кредитного договору № 984-Ф від 19.09.2007 року, банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту наданого за Договором разом із сплатою процентів і передбачених Договором неустойок, а також відшкодування збитків, завданих банку в результаті невиконання чи неналежного виконання Позичальником умов договору, а позичальник зобов'язаний повернути Банку одержану суму кредиту, сплатити проценти та неустойки, а також відшкодувати завдані Банку збитки, зокрема, у випадку порушення строків сплати процентів та погашення кредиту. Вимога про дострокове повернення кредиту згідно з п. 8.1. Договору направляється Позичальнику у письмовій формі та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 10 календарних днів з дати її одержання або у інші строки, визначені Банком у листі вимозі.

05 вересня 2011 року ПАТ «Сведбанк» направило ОСОБА_4 письмову вимогу № 6450 про дострокове повернення кредиту у розмірі 475 256 доларів США 48 центів, процентів в розмірі 23 922 доларів США 33 цента, та пені в розмірі 3 521,18 гривень. Дану вимогу відповідач одержав 09 вересня 2011 року.

28 листопада 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" був укладений договір факторингу № 15, згідно умов якого банк відступає свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становлять ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. З моменту відступлення банком прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. (п. 2.1, 2.2. Договору факторингу).

Відповідно до копії витягу з реєстру заборгованостей боржників № 1-А, право вимоги до яких відступається за договором факторингу № 15 від 28.11.2012 року, в даному реєстрі під № 99 значиться ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання (ст. 611 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс", суд першої інстанції виходив з того, що з направленням ПАТ «Сведбанк» вимоги про дострокове повергнення кредиту та процентів було встановлено новий строк повернення кредиту у цілому - 19 вересня 2011 року, а тому на час подання позовної заяви встановлений законом трирічний строк позовної давності сплив.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Враховуючи, що ОСОБА_4 не виконав до 19 вересня 2011 року вимогу банку про повернення кредиту, про що було достовірно відомо кредитору, то перебіг строку позовної давності починається саме з 20 вересня 2011 року і спливає відповідно 10 вересня 2014 року.

Посилання апелянта на те, що позовна давність переривалася поданням ПАТ «Сведбанк» позову до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості є неспроможними.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги. право на яку має позивач.

При цьому, відповідно до висловленої Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-895цс15 правової позиції, за змістом статті 257, частини другої статті 264, частин четвертої, п'ятої статті 267 Цивільного кодексу України, частини першої статті 118, частини першої статті 122 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) перебіг позовної давності шляхом пред'явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема статей 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подача позову з недодержанням правил підсудності

За таких обставин, враховуючи, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09 листопада 2012 року позовну заяву ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_4 повернуто позивачеві, строк позовної давності, що почав спливати 20 вересня 2011 року, не переривався.

При цьому, неодноразова зміна кредитора у спірних зобов'язальних правовідносинах не тягне за собою переривання або зупинку строків позовної давності. оскільки відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

За таких обставин, враховуючи, що позов ТОВ Факторингова компанія "Вектор Плюс" було подано лише у серпні 2015 року, місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні їх позовних вимог за пропуском строків позовної давності.

Як вже було встановлено, 05 вересня 2011 року ПАТ "Сведбанк" направило ОСОБА_4 письмову вимогу № 6450 про дострокове повернення кредиту у розмірі 475256 доларів США 48 центів, процентів в розмірі 23922 доларів США 33 цента, та пені в розмірі 3521,18 гривень, яку відповідач одержав 09 вересня 2011 року.

Таким чином, в даному випадку мала місце зміна умов кредитного договору № 984-Ф від 19.09.2007 року, оскільки банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п.8.1. кредитного договору, і пред'явив вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені.

Водночас, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, банк змінив умови зобов'язання за кредитним договором, а саме строк виконання зобов'язань, зазначивши днем остаточного погашення всіх сум (кредиту, процентів, неустойок) десятий день з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Крім того, зі спливом строку позовної давності припиняється право вимоги (переслідування або притягнення до суду) боржника, а отже припиняється зобов'язання в розумінні ст. 509 ЦК України.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 20.09.2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», яке, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ», суди застосовують при розгляді справ як джерело права, було зазначено, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення; боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов'язані з позовною давністю. Будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду.

Враховуючи, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» як сторона Кредитного Договору втратило право і можливість здійснювати відносно предмета договору, свої права та обов'язки з 20.09.2014 року, тобто, фактично і припинив існування предмет вказаного договору, а тому є правові підстави вважати, що спірний Кредитний договір припинив свою дію 20.09.2014 року, що було вірно вказано місцевим судом.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" про визнання кредитного договору припиненим - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: --//-- Л.М. Хіль

Судді --//-- О.Ю. Кузнєцова

--//-- В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: Л.М. Хіль