АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Бреславського О.Г., Чупікової В.В.

секретар Костюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кредитної спілки«Буковинський Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Буковинський Альянс» на заочне рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 05 травня 2016 року -

В С Т А Н О В И Л А :

Кредитна спілка«Буковинський Альянс» звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовувала слідуючими обставинами.

01.10.2015р. сторони уклали кредитний договір № 4023, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 60000грн.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов'язання належним чином не виконував, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, у зв'язку з чим виникла заборгованість у вигляді непогашеної суми відсотків, пені, основної суми, штрафу за ненадання підтвердження про цільове використання кредиту та інфляційних витрат у розмірі 168034,43грн.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь вищевказану заборгованість, а також штраф в сумі 24000грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 05 травня 2016 року позов Кредитної спілки«Буковинський Альянс» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в сумі 108034,43грн. та судовий збір в розмірі 2520,52грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

22-ц/794/871/ 2016р. Головуючий у 1 інстанції Іщенко І.В.

Категорія 19/27 доповідач Перепелюк І.Б.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, КС «Буковинський Альянс» подала апеляційну скаргу, просить заочне рішення скасувати, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення штрафів є помилковим, оскільки нарахування штрафу пов'язано із нецільовим використанням кредиту, а нарахування пені - із порушенням строку повернення кредиту.

Також апелянт зазначає, що договір застави забезпечує виконання зобов'язань саме за кредитним договором, оскільки носить додатковий, забезпечувальний характер, отже є підстави для стягнення штрафу передбаченого п.3.2.2 договору застави.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення в частині стягнення розміру заборгованості змінити, в частині відмови у стягненні штрафів - скасувати, позов в цій частині задовольнити.

Встановлено, що 01.10.2015р. Кредитна спілка«Буковинський Альянс» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 4023, згідно якого спілка надала відповідачу кошти у розмірі 60000грн. Строк дії договору 10 років, термін виконання зобов»язаннь за цим договором до 01.12.2017р. Сторони домовились про погашення заборгованості відповідно до графіку сплати до договору. Отримання відповідачем коштів підтверджується розпискою відповідача від 01.10.2015р. про отримання ним від кредитної спілки 60000грн.

В забезпечення виконання кредитного договору, 01.10.2015р. між сторонами укладений договір застави № 4023.

В порушення умов кредитного договору відповідач не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, у зв'язку з чим станом на 29.02.2016р. виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 168034,43грн.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 536 ЦК України передбачає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплати проценти.

Відповідно до ч. 2ст. 1050 ЦК України банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, а також у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобов'язань за цими договорами, які є забезпеченням виконання зобов'язань.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем були істотно порушені зобов'язання за кредитним договором.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення штрафу в сумі 60000грн., суд першої інстанції посилався на те, що позивач просив стягнути штраф та пеню за одне і теж саме порушення, а саме за порушення строків виконання грошового зобов'язання.

Такий висновок суду першої інстанції є помилковим.

За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Пунктом 6.2 кредитного договору № 4023 від 01.10.2015р. сторони передбачили, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх платіжних зобов'язань, він зобов'язаний виконати невиконані або неповністю виконані зобов'язання, сплатити на суму прострочених платежів пеню за ставкою 84% річних. У разі ненадання письмового підтвердження на вимогу Спілки цільового використання отриманих коштів, позичальник сплачує штраф у розмірі 100% від отриманої суми кредиту, зазначеної у пункті 1.1 цього договору.

Таким чином, підстави нарахування штрафу та пені не є тотожними, оскільки згідно кредитного договору, штраф нарахований за ненадання письмового підтвердження на вимогу спілки цільового використання отриманих коштів, а пеня - за порушення строків повернення кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що кредитна спілка 27.01.2016р. вих.№27011606 направила на адресу відповідача претензію-вимогу про надання інформації щодо цільового використання отриманих коштів, попередивши про те, що відповідно до п.6.2 кредитного договору у разі ненадання такої інформації договором передбачений штраф в розмірі 100% отриманої суми кредиту.

Доказів про надання відповідачем інформації, щодо цільового використання кредитних коштів, не представлено. Отже, є підстави для стягнення передбаченого договором штрафу.

Також неправомірним є рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення додаткового штрафу в розмірі 24000грн .

Відповідно до п.3.1.1 договору застави № 4023 від 01.10.2015р. , який був укладений між сторонами на забезпечення виконання кредитного договору, заставодавець зобов'язаний застрахувати предмет застави на випадок його втрат або загибелі на користь заставодержателя за власний рахунок на весь строк дії кредитного договору.

Відповідно до п.3.2.2 вказаного договору застави у випадку невиконання або неналежного виконання п. 3.1 даного договору, заставодавець відшкодовує кредитній спілці всі понесені у зв'язку з цим збитки та сплачує додатковий штраф 40% від суми отриманого позичальником кредиту.

Оскільки ОСОБА_1 у вказаний термін не надав інформації про страхування майна, вказаного в п.1.2 договору застави, є підстави для стягнення з нього на користь КС «Буковинський альянс» додаткового штрафу в розмірі 24000грн.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги та стягнувши суму боргу, в резолютивній частині рішення не зазначив з чого складається заборгованість, що є порушенням норм процесуального права і підставою для зміни рішення в частині стягнення розміру заборгованості.

З представлених по справі доказів, зокрема кредитного договору № 4023 від 01.10.2015р., графіку сплати до договору, розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 13.04.2016р. заборгованість відповідача становить 192034,43грн., яка складається з: заборгованість по кредиту 60000грн.; непогашені відсотки 18378,08грн.; пеня 24477,09грн.; інфляційне відшкодування 5179,26грн.; штраф 60000грн. відповідно до п.6.2 кредитного договору та додатковий штраф 24000грн. відповідно до п.3.2.2. договору застави.

При розгляді справи суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення в частині відмови у стягненні штрафів та зміни рішення в частині стягнення розміру заборгованості.

Враховуючи зазначені обставини, рішення суду першої інстанції в частині стягнення розміру заборгованості слід змінити, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів скасувати, позов в цій частині задовольнити. Стягнути з відповідача на користь кредитної спілки заборгованість за кредитним договором № 4023 від 01.10.2015р. в розмірі 192034,43грн., яка складається з: заборгованість по кредиту 60000грн.; непогашені відсотки 18378,08грн.; пеня 24477,09грн.; інфляційне відшкодування 5179,26грн.; штраф 60000грн.; додатковий штраф 24000грн.

Згідно з ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Розподіл судових витрат слід змінити. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 6049,20грн. із яких 2880,62грн. - за подачу позовної заяви та 3168,58грн. - за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.307, п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України , колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Буковинський Альянс» задовольнити частково.

Заочне рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 05 травня 2016 року в частині стягнення розміру заборгованості змінити, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів скасувати, позов в цій частині задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки«Буковинський Альянс» заборгованість за кредитним договором № 4023 від 01.10.2015р. в розмірі 192034,43грн., яка складається з: заборгованість по кредиту 60000грн.; непогашені відсотки 18378,08грн.; пеня 24477,09грн.; інфляційне відшкодування 5179,26грн.; штраф 60000грн.; додатковий штраф 24000грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки«Буковинський Альянс» 6049,20грн.на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :