УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Завгородньої І.М., Попович О.В.,

СавченкоВ.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якому просило стягнути з відповідачів солідарно суму боргу за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 102 068,22 доларів США та пеню у розмірі 80 682,86 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 27 листопада 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого банк надав кредит в іноземній валюті в сумі 100 000,00 доларів США, відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 27 листопада 2027 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12,4 % річних. Для забезпечення виконання зобов'язання було укладено договір поруки від 27 листопада 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4

Оскільки відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконують, станом на 27 квітня 2015 року утворилась заборгованість за договором, яка складається з 87 629,90 дол. США - кредитна заборгованість; 14 438,32 дол. США - заборгованість з процентів, усього в розмірі 102 068,22 дол. США., а також заборгованість зі сплати пені: 22 045,26 грн. - пеня за прострочення сплати за кредитом; 58 637,60 грн - пеня за прострочення сплати процентів, усього в розмірі 80 682,86 грн, яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 27 листопада 2007 року № 0 в розмірі 87 629,9 доларів США; заборгованість за процентами - 14 438,32 доларів США, всього: 102 068,22 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 27 серпня 2015 року становить 2 309 131 грн 29 коп.; пеню за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 22 045 грн 26 коп., пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 58 637 грн 60 коп., всього: 2 389 814 грн 15 коп.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі по 1 827 грн з кожної.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року зазначене судове рішення змінено, виключено суму заборгованості, вказану в еквіваленті у гривні.

У іншій частині рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалені у справі рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішує справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржені судові рішення не відповідають.

Відповідно до ст. 1 ЦПК Українизавданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).

Згідно з положеннями ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився в частині суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачі не виконують свої зобов'язання належним чином.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення стягнення заборгованості в доларах США із зазначенням еквіваленту в гривні за курсом НБУ станом на 27 серпня 2015 року, апеляційний суд виходив із того, що позивачем правомірно було надано кредит відповідачу в іноземній валюті, оскільки ПАТ «УкрСиббанк» мало банківську ліцензію та дозвіл Національного банку України на здійснення валютних операцій (а. с. 43 - 46), однак позивач просив суд першої інстанції стягнути кошти в іноземній валюті, проте, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції у резолютивній частині рішення вказав стягнути з відповідача суму заборгованості із переведенням іноземної валюти в українську за курсом, установленим НБУ, відповідно до вимог ч. 3 ст. 533 ЦК України.

Проте повністю погодитись із такими висновками суду першої та апеляційної інстанцій не можна оскільки суд дійшов їх з порушенням норм процесуального права.

Статтею 1054 ЦК Українипередбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 листопада 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 100 000,00 доларів США, за користування кредитними коштами з 27 листопада 2007 року по 27 листопада 2027 року встановлюється відсоткова ставка у розмірі 12,40 % річних (п. п. 1.1.-1.3. Договору від 27 листопада 2007 року) (а. с. 7 - 1.3).

Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору, позичальник зобов'язаний погашати кредит та сплачувати нараховані проценти шляхом сплати ануїтет них платежів, розмір яких встановлений із п. 1.2.2. на рахунок, вказаний в пункті 1.2.2 даного Договору.

Згідно п. 4.6 вказаного договору позичальник зобов'язується достроково повернути суму кредиту та сплатити нараховані відсотки, у випадках, встановлений п. п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2. 10.14 вказаного договору.

Згідно з п. 5.5. Кредитного договору у випадку несплати позичальником чергового ануїтетного платежу в установлений в установлений цим Договором день сплати ануїтетного платежу більше ніж на один місяць та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення Позичальником та/або Заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з Банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку, встановленому розділом 12 цього договору.

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується договором поруки № 160959 від 27 листопада 2007 року укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 (а. с. 24-25).

Частиною першою ст. 553 ЦК Українипередбачено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Статтею 554 ЦК Українивизначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ст. 57 ЦПК Українидоказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_3 не брала участі при розгляді справи в суді першої інстанції, а тому рішення було ухвалено без її участі.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій, крім іншого, просила суд призначити почеркознавчу експертизу з тих підстав, що вона не підписувала договір поруки за даним кредитним договором.

Проте її клопотання апеляційним судом не було задоволено.

Крім того, ні суд першої інстанції ні апеляційний суд не врахував, що відповідач ОСОБА_4 не була повідомлена про розгляд справи та була позбавлена права брати участь у судовому розгляді справи, надавати пояснення, заявляти клопотання та подавати докази.

Згідно зі ст. 158 ЦПК Українирозгляд судом справи у судовому засіданні відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Перевіряючи явку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, суд установлює, чи повідомлені ті, хто не з'явився, про час і місце судового засідання з дотриманням вимог закону, чи вручені особам, які беруть участь у справі, судові повістки в строк, визначений ч. 4 ст. 74 ЦПК України.

За змістом ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки - повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка - повідомлення - завчасно.

Згідно зі ст. 129 Конституції Україниоднією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У зв'язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням ст. 129 Конституції Українита ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд апеляційної інстанції всупереч зазначеним вище нормам процесуального права не виконав обов'язок щодо всебічного і повного з'ясування обставин справи, відмовив відповідачці ОСОБА_4 у задоволенні її клопотання про призначення судової експертизи, в порушення вимог ЦПК України про відмову в задоволенні клопотання взагалі не вказав мотиви, з яких це клопотання залишено без задоволення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України).

Проте суди у порушення ст. ст. 212 - 214, 303, 315 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернули, усупереч наведеним вимогам ЦПК України доводи ОСОБА_4 належним чином не перевірили та дійшли передчасного висновку про задоволення позову.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року та рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

Судді: І.М. Завгородня

О.В.Попович

В.О.Савченко

О.М. Ситнік