Справа № 576/1290/16-ц
Провадження № 2/576/374/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.16 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря Терені Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Соснівської сільської ради Глухівського району Сумської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся до суду з позовом до Соснівської сільської ради Глухівського району Сумської області (надалі також відповідач) про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за законом. Позивач обґрунтовував позов тим, що 17.09.2015 року помер його дядько ОСОБА_2, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя ОСОБА_2 користувався земельною ділянкою, площею 3,44 га, яка складається з двох земельних ділянок, площею 2,7647 га та 0,6732 га, розташованої на території Соснівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 039065 від 28.03.2002 р., а також земельною ділянкою його дружини ОСОБА_3, яка померла 28.03.2012 р. в с. Катеринівка Глухівського району, площею 3,37 га, яка складається з двох земельних ділянок, площею 2,7646 га та 0,6043 га, розташованої на території Соснівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 039066 від 28.03.2002 р., бо він прийняв спадщину після смерті дружини, так як на день смерті був зареєстрований та проживав разом з нею в одному будинку в с. Катеринівка Глухівського району. У відповідності до заповіту за р. № 2629, посвідченого 25.09.2007 р. державним нотаріусом Глухівської райдержнотконтори, спадкоємцем вказаного майна є ОСОБА_4, однак останній від прийняття спадщини письмово відмовився на його користь. Крім того, від прийняття спадщини відмовилися спадкоємці по закону попередніх черг, а саме - донька та сестра померлого ОСОБА_2 Оскільки державні акти були втрачені, і нотаріус відмовила йому у видачі відповідно свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, він не може оформити спадщину після померлого дядька, і тому просить визнати за ним право власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

В судове засідання позивач та його представник не зявились, проте представник позивача надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просить розглянути у їх відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, у якій просить розглянути справу за їх відсутності, позов визнають.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши та дослідивши письмові докази і матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Статтею 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України.

Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серія І-СМ № 039066, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів та виданий 28.03.2002 р. головою Глухівської райдержадміністрації, підтверджує, що ОСОБА_3, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, є власником земельної ділянки, площею 3.37 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Соснівської сільської ради Глухівського району Сумської області (а.с. 12). А згідно Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка на підставі державного акта від 29.03.2002 Серія І-СМ № 039066 (а.с. 32-34).

Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серія І-СМ № 039065, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів та виданий 28.03.2002 р. головою Глухівської райдержадміністрації, підтверджує, що ОСОБА_2І, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, є власником земельної ділянки, площею 3.44 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Соснівської сільської ради Глухівського району Сумської області (а.с. 15). А згідно Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка на підставі державного акта від 29.03.2002 Серія І-СМ № 039065 (а.с. 37-39).

Оголошення в газеті «Глухівщина» № 23 від 30.03.2016 р. підтверджує, що дійсно державні акти на право приватної власності: Серія І-СМ № 039065 на імя ОСОБА_2 та Серія І-СМ № 039066 на імя ОСОБА_3, загублені (а.с. 30) .

Свідоцтвом по смерть І-БП № 1900566 від 03.04.2012 р. стверджується, що ОСОБА_3 померла 28.03.2012 р. у с. Катеринівка Глухівського району Сумської області у віці 76 років (а.с. 10), а відповідно до довідки Соснівської сільської ради № 32 від 18.02.2016 р. підтверджується, що ОСОБА_3, яка померла 28.03.2012 р., проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3. На час смерті з нею був зареєстрований та проживав чоловік ОСОБА_2, який прийняв спадщину після смерті свої дружини (а.с. 28)

Свідоцтвом по смерть VІ-ИК № 631448 від 18.09.2015 р. стверджується, що ОСОБА_2 помер 17.09.2015 р. у пос. Софрино-1 Пушкінського району Московської області (а.с. 13), а відповідно до довідки Соснівської сільської ради № 31 від 18.02.2016 р. підтверджується, що останнє місце проживання ОСОБА_2, який помер 17.09.2015 р. було с. Катеринівка, вул. Центральна, 60, Глухівського району, Сумської області. На час смерті з ним ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.с. 29).

Згідно з заповітом ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрованих 25.09.2007 р. за № 2629 та № 2630, вони на випадок смерті заповідали все своє майно ОСОБА_4В (а.с. 11, 14). Відповідно до письмової заяви від 09.12.2015 року, останній відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (а.с. 16). Крім того, відповідно до письмових заяв спадкоємців по закону попередніх черг, ОСОБА_5 донька померлих (а.с. 20-21), та ОСОБА_6 сестра ОСОБА_2 (а.с. 23-26), відмовилися від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с. 19, 22)

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з положенням ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно з положенням ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Оскільки ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовились від спадщини після смерті ОСОБА_8 на користь позивача, про що свідчить їх заяви (а.с. 16, 19, 22), то єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_8 є позивач ОСОБА_1

Враховуючи, що померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за життя отримали Державні акти на право власності на земельні ділянки, то вони набули право, яке позивач може успадкувати після їх смерті.

За таких обставин суд доходить до висновку, що позивач успадкував право на земельні ділянки, належні спадкодавцю ОСОБА_2І, та в установленому порядку не може одержати правовстановлюючі документи на вказане майно, а тому успадковане право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

У пунктах 39-40 свого рішення від 24.04.2014 р. по справі «Будченко проти України» (Budchenko v. Ukraine), заява № 38677/06, Європейський суд з прав людини наголошував на тому, відсутність існування механізму реалізації відповідного законодавчого положення становить втручання у право за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні.

Враховуючи, що позивач позбавлений будь-яким способом отримати дублікати державних актів на право приватної власності на землю, які видавалися спадкодавцю, через відсутність відповідного порядку, і вказана обставина перешкоджає позивачу оформити спадщину в нотаріальній конторі, а також з урахуванням того, що відповідач не заперечує проти задоволення позову і будь-яких доказів на спростування обставин зазначених у позові не надано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки є законними, і задовольняє позов.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 15, 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1223, 1225, 1265, 1268 ЦК України, п. «г» ч. 1 ст. 81, п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 3,37 гектарів, яка складається з двох земельних ділянок площею 2,7646 га та 0,6043 га, розташовану на території Соснівської сільської ради Глухівського району Сумської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала року ОСОБА_3, яка померла 28 березня 2012 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 039066 від 28.03.2002 р., виданого Глухівською райдержадміністрації на підставі розпорядження № 46 від 21.02.2002 року, та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності під № 74; та земельну ділянку площею 3,44 гектарів, яка складається з двох земельних ділянок площею 2,7647 га та 0,6732 га, розташовану на території Соснівської сільської ради Глухівського району Сумської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_2, який помер 17 вересня 2015 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 039065 від 28.03.2002 р., виданого Глухівською райдержадміністрації на підставі розпорядження № 46 від 21.02.2002 року, та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності під № 73.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.О.Колодяжний