Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/887/16-ц

Номер провадження: 2/511/474/16

18 липня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванова О. В.,

секретаря Кирилової І.В.

позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Роздільнянської міської ради Одеської області про встановлення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 за участю третьої особи: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Роздільнянської міської ради Одеської області про встановлення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги мотивував тим, що від сумісного шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 має двох дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. 14.05.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області. Дітей залишено проживати з матірю. Після розірвання шлюбу з відповідачем, донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає постійно з ним та знаходиться на його утриманні. Син ОСОБА_4 залишився проживати з матір'ю. Відповідач та Орган опіки та піклування не заперечували проти проживання доньки з батьком. Вважає, що відповідач будучи здоровою та працездатною жінкою повинна допомагати в утримуванні доньки. Тому просить суд його позовну заяву задовольнити.

В липні позивач свої позовні вимоги змінив, та просив суд, лише встановити місце проживання дитини, просив в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення аліментів залишити без розгляду.

Ухвалою суду від 18.07.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 за його заявою залишені без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, суду пояснив, що з відповідачем ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з 10.01.2002 року. В шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Рішенням Роздільнянського районного суду від 14.05.2012 року шлюб розірвано та дітей залишено проживати разом з матірю ОСОБА_3 На даний час донька сама висловила особисте бажання проживати з ним, та тому за взаємною згодою між ним та відповідачем донька стала постійно проживати разом з ним за його адресою постійного проживання та повністю знаходиться на його утриманні, т.я. матір створила нову родину та за місцем її проживання відсутні будь-які умови для нормально життя. Він спілкуватися та приймати участь матері у вихованні доньки не перешкоджає, але вказував, що у нього є труднощі оскільки донька ходить до школи та йому необхідно вирішити вказане питання, окрім того, наявність у нього дитини, яка проживає з ним буде підставою щоб його не відправляли у відрядження . Оскільки дитина особисто висловила бажання проживати з ним, а мати не заперечує т.я. не має умов для життя, окрім того мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, тому позов просив задовольнити.

Представник третьої особи Органа опіки та піклування виконавчого комітету Роздільнянської міської ради Одеської області ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підтримала, суду пояснила, що заступником Роздільнянського міського голови ОСОБА_7 та начальником зав.відділу ОСОБА_8 в присутності ОСОБА_1 було проведено обстеження житлово побутових умов проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка після розлучення батьків, залишилася проживати з батьком. На підставі позитивного акту органом опіки та піклування 16.03.2016 року був зроблений висновок "Про визначення місця проживання дитини» з якого вбачається можливість визначення місця проживання ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_1 Зазначала, що дійсно під час спілкування з ОСОБА_5 остання висловила бажання проживати з батьком, де вона має свою кімнату та у неї є в наявності всі необхідні речі, тобто створені всі умови. Висновок орану опіки та піклування в судовому засіданні підтримала, не заперечувала проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, подавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де також вказала, що позов визнає, проти визначення місця проживання сумісної дитини ОСОБА_5 разом з батьком не заперечує, оскільки зазначене відповідає інтересам дитини (а.с.25).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано 14 травня 2012 року, на підставі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області. (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають дітей: доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, якої виповнилося повних 12 років, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 202578, виданого 17.02.2004 року на підставі актового запису № 8 виданого Виконкомом Вищеольчедаівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, якому виповнилося повних 11 років, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 018974, виданого 21.07.2005 року на підставі актового запису № 8 виданого Виконкомом Вищеольчедаівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, де батьком записаний позивач (а.с.6) та (а.с.5).

Відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.05.2012 року по справі 2-462/2012р., діти ОСОБА_5 та ОСОБА_9 після розлучення батьків залишені проживати з матірю ОСОБА_3 (а.с.4).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання батька дитини вбачається, що позивач орендує будинок під найм за адресою: Одеська область, м. Роздільна, вул. Г. Самойлова (Кірова) 14а. Разом з ним в зазначеному будинку проживає: його дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка на даний час є ученицею 6-го класу. За місцем проживання та за місцем роботи позивач характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, користується повагою серед сусідів. До адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. Для дочки створив необхідні умови для всебічного розвитку. Приділяє багато уваги вихованню дитини, матеріально її забезпечує. Зазначена згода та бажання дитини проживати разом з батьком (а.с.7).

Відповідно до довідки Виробничого підрозділу служби вагонного господарства «Вагоноколісні майстерні ОСОБА_2 Застава -1» за № 88км-10/3 від 13.07.2016 року, ОСОБА_1 працює в вагоноколісних майстернях ОСОБА_2 Застава -1 регіональної філії «Одеська залізниця» на посаді пресувальника колісних пор 5 розряду та його заробітна плата з січня 2016р. по червень 2016р, складає 25150.98 гривен. За місцем роботи характеризується позитивно, порушень трудової дисципліни та доган не має. (а.с. 34,35,36).

Відповідно зі ст.160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Статтею 161 СК України передбачено, що при вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 7ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. ОСОБА_2 має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. ОСОБА_2 повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитини не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини (відсутність самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальна поведінка, яка може зашкодити розвиткові дитини), бути розлученою зі своєю матір'ю.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року (Заява N 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у Справі Olssonv. Sweden (N 2) від 27 листопада 1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johan sen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Отже, при винесенні рішення суд приймає до уваги тільки інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків.

Як було встановлено судом, батько дитини ОСОБА_1 проживає разом з дочкою, приділяє доньці багато уваги, виховує її та піклується про її стан здоров'я. При цьому створив для дитини належні умови для життя та матеріального забезпечення.

Вказані обставини підтвердив і орган опіки та піклування.

Таким чином, ОСОБА_1 в процесі судового розгляду справи довів, що, виходячи з сукупності матеріальних, морально-психологічних, етичних і інших факторів, дитині буде більш комфортно (з точки зору прав і законних інтересів дитини) саме з ним.

Суд зазначає, що визначення місцем проживання малолітньої дитини місця проживання одного з батьків зовсім не означає, що другий з батьків позбавляється права брати участь у вихованні і житті дитини.

Враховуючи положення ст.11 Закону України "Про охорону дитинства"та ст. 141 СК України, суд наголошує, що відповідач, як мати дитини не позбавлена батьківських прав стосовно дитини та має право на безперешкодне з нею спілкування та виховання.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, необхідно визначити із батьком ОСОБА_1, оскільки це буде відповідати справжнім інтересам дитини.

На підставі ст.ст. 141, 160, 161, 171 СК України, керуючись ст.ст. 3, 7, 10, 11, 59, 60, 61, 208, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Роздільнянської міської ради Одеської області про встановлення місця проживання дитини задовольнити в повному обсязі.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, 05.02.2004 року з батьком ОСОБА_1 за адресою: вул. ОСОБА_10 (Кірова), 14-а, в м. Роздільна, Одеської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений та оголошений 20.07.2016 року.

Суддя О. В. Іванова