Справа № 161/7558/16-ц
Провадження № 2/161/2983/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 липня 2016 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючої судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Шульган Ф.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини за межі України без згоди батька, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 свій позов мотивує тим, що з 02 липня 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. 05 червня 2008 року шлюб із відповідачем було розірвано. У шлюбі з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_4. Після розірвання шлюбу вони з відповідачем проживають окремо. Їхній малолітній син проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1, вона його матеріально утримує , належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та матеріальному утриманні не приймає, його життям не цікавиться, свої батьківські обов'язки виконувати не бажає. Не виконується відповідачем і рішення суду про стягнення в її користь аліментів на утримання сина. Для забезпечення належного відпочинку, з метою оздоровлення та підвищення рівня світогляду дитини, зміцнення здоров'я сина , фізичного, духовного, морального та інтелектуального його розвитку, а також відвідування родичів, які проживають в Російській Федерації, вона має намір разом із сином здійснити подорож за кордон, а саме: до Російської Федерації, де проживають, та поховані їхні родичі, до республіки Польща, та до республіки Болгарія.

Діючи в інтересах сина, вона звернулась до відповідача в усній та електронній формі про те, щоб останній з'явився до нотаріуса для надання згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон. Однак, відповідач ігнорує її звернення, у зв'язку з чим після розірвання шлюбу у них склалися неприязні стосунки. Вважає, що така позиція її колишнього чоловіка і батька малолітнього ОСОБА_4, шкодить інтересам дитини та не сприяє всебічному її розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами.

Посилаючись на наведене, позивач просила суд надати дозвіл ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виїзд в країни, а саме: Республіка Польща, Російська Федерація, Республіка Румунія, Республіка Болгарія в супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 в період з 01 серпня 2016 року до 31 жовтня 2016 року; надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_3 на оформлення, виготовлення та отримання відповідних віз та дозволів в консульських та інших дипломатичних установах для перетину кордону України її малолітнього сина ОСОБА_4.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з наведених у позовній заяві мотивів.

Представник Служби у справах дітей Луцької міської ради в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача по наявних матеріалах та зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

На підставі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода-пересування, вільний вибір ця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01 квітня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4, батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 9).

З свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 05 червня 2008 року вбачається, що шлюб між сторонами розірвано, про що у книзі реєстрації розірвань шлюбів у відділі реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області 05 червня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 297. (а.с.5)

Також встановлено, що сторони проживають окремо. Неповнолітній син проживає з разом матір'ю - ОСОБА_1, та перебуває на її утриманні.

Як пояснила в судовому засіданні позивач - мати ОСОБА_4, вона має намір відвідати з сином родичів, які проживають в Російській Федерації, здійснити подорож до республіки Польща, республіки Болгарія, на що потрібна нотаріальна згода батька дитини. Однак, відповідач безпідставно надати її відмовляється .

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно із п. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну гарантується Конституцією України (ст. 33).

Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, а також інший спосіб, що встановлений законом (ст. 16 ч. 2 ЦК України).

Отже, правило щодо права дитини на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ст. 313 ч. 3 ЦК України), не є абсолютним. Спеціальне законодавство передбачає у випадку відсутності згоди одного з батьків на виїзд дитини за кордон і виникнення відповідного спору вирішення такого судом, в т.ч., шляхом вирішення питання про надання дозволу на відповідні дії одному з батьків без згоди на їх вчинення другим.

Кожна особа має право на проживання в сім'ї, особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 4 ч. 3, ст. 7 ч.ч. 7, 8 СК України).

Як слідує із змісту ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

На думку суду, крім оздоровлення, тимчасовий виїзд дитини за межі України (екскурсії, відпочинок) зумовлений потребою духовного, фізичного і морального розвитку дитини, сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на інтелектуальному розвитку як особистості.

Обставин, які обмежують право неповнолітньої дитини ОСОБА_4 на тимчасовий виїзд за межі України суд не вбачає, виїзд за межі України не суперечить інтересам дитини.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ст. 155 СК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виїзд в країни, а саме: Республіка Польща, Російська Федерація, Республіка Румунія, Республіка Болгарія в супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 в період з 01 серпня 2016 року до 31 жовтня 2016 року; надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_3 на оформлення, виготовлення та отримання відповідних віз та дозволів в консульських та інших дипломатичних установах для перетину кордону України її малолітнього сина ОСОБА_4.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі

протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта