АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-9178 Головуючий у 1-й інстанції - Лазаренко В.В.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

СоколовоїВ.В.

секретар Кучер Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання (повнолітнього сина) у розмірі 1/6 частини від усіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з 23 лютого 2016 року і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Судом вирішене питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та процесуального права в ході оцінки доказів, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення (а.с.47-50).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представників позивача, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання на період навчання у розмірі 1/6 частини від усіх доходів відповідача щомісячно суд першої інстанції виходив з наступного.

Позивач є повнолітнім, з 01.09.2015 він є студентом 1 курсу денної форми навчання НТУУ «КПІ», термін закінчення навчання 30.06.2019.

У зв'язку із навчанням позивач не працевлаштований і потребує матеріальної допомоги.

Відповідач є військовослужбовцем та має стабільний дохід у формі грошового забезпечення, тому має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину у частці від свого доходу. Відповідач не заперечує проти власне стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина.

За встановлених обставин, ураховуючи, що позивач навчається за державним замовленням та отримує стипендію, крім того, може отримувати допомогу також від матері, а відповідач поряд із сином, який потребує допомоги, має непрацездатну матір, яка вочевидь також потребує допомоги, крім того, відповідач страждає на ряд хронічних захворювань і вимушений витрачати частину свого доходу на підтримання свого здоров'я, суд прийшов до висновку про визначення аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісяця.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для визначення аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісяця, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить, в ході апеляційного розгляду представники позивача також не навели таких обставин.

Доводи позивача про невідповідність фактичним обставинам справи висновків районного суду в частині визначення розміру аліментів відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 199 СК якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Таким чином, судом враховуються: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2 ст. 200 СК).

У даному випадку районним судом при визначенні розміру аліментів повно і всебічно на підставі наявних у справі письмових доказів ураховані усі вищенаведені обставини у їх сукупності та взаємному зв'язку, визначений судом розмір аліментів є обґрунтованим.

Оскільки розмір аліментів визначений судом не у твердій грошовій сумі, а у частці від доходів відповідача, із підвищенням розміру доходів розмір аліментів відповідно автоматично підвищується, тому конкретний розмір доходів вирішального значення не має, а відповідач не оспорює визначену судом частку.

У розпорядженні суду не було доказів, що матір позивача за станом свого здоров'я та матеріальним станом не може надавати допомогу повнолітньому сину. Під час апеляційного розгляду матір позивача - ОСОБА_5, яка виступала у якості його представника за дорученням, підтвердила, що вона працює і може надавати матеріальну допомогу своєму синові.

Таким чином, ураховуючи, що позивач по-перше, є повнолітнім і об'єктивно має можливості для заробітку; по-друге, навчається за держзамовленням і отримує стипендію; по-третє, може отримувати допомогу від матері, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що визначене районним судом щомісячне утримання від батька у розмірі 1/6 частини доходів останнього відповідає вимогам розумності і справедливості.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

В.В.Соколова