Справа № 751/6255/16-ц Провадження № 22-ц/795/1589/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Косач І. А. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки А.А.
суддів:Лакізи Г.П., Шевченка В.М.
при секретарі:Покладі Д.В.
за участю:ОСОБА_5, його представника - ОСОБА_6, представника ПАТ по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" - Бордакової Т.О., представника ТОВ ''Чернігівгаз збут'' - Литовченко В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами: - публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз", - товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз", товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.07.2016 року вимоги позовної заяви ОСОБА_5 було задоволено частково. Судом зобов'язано публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" та товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" видалити з баз даних персональний ЕІС-код та інші штрихкодові ідентифікатори стосовно ОСОБА_5 та вести облік і всю необхідну документацію стосовно ОСОБА_5, як побутового споживача за прізвищем, ім'ям, по батькові та місцем фактичного проживання. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство по газопостачанню і газифікації "Чернігівгаз" просить скасувати рішення суду першої інстанції про часткове задоволення вимог позовної заяви ОСОБА_5 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а також відшкодувати понесені судові витрати. Доводи апеляційної скарги зазначають, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. ПАТ по газопостачанню і газифікації "Чернігівгаз" вказує на те, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги: норми статей 11, 633, 634, 641, 642 ЦК України; положення Закону України ''Про ринок природного газу''; норми Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року; положення Кодексу газотранспортної системи, затвердженого Постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015 року; Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року; норми Постанови НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року ''Про затвердження типового договору розподілу природного газу''; положення Постанови НКРЕКП №2500 від 30.09.2015 року ''Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам''. Доводи апеляційної скарги зазначають, що нормами Закону України ''Про ринок природного газу '' визначено, що державне регулювання ринку природного газу здійснює регулятор, тобто, НКРЕКП у межах своїх повноважень. При цьому до компетенції регулятора віднесено затвердження Кодексів газотранспортних систем та Кодексу газорозподільних систем, а також затвердження Правил постачання природного газу. Доступ споживачів, у тому числі побутових, як вказують доводи апеляційної скарги, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об'єкт споживання) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015 року. На підставі укладеного договору розподілу природного газу оператор ГРМ присвоює споживачу, у тому числі, побутовому споживачу, персональний EIC-код, як суб'єкту ринку природного газу та в установленому законом порядку передає його оператору ГТС для можливості оперативної ідентифікації споживача в номінаціях постачальників та його підтверджених обсягів природного газу, а також при запровадженні процедури зміни постачальника. Доводи апеляційної скарги вказують на обов'язковість присвоєння споживачу персонального EIC-коду, відсутність якого унеможливлює отримання споживачем послуг з розподілу та постачання природного газу на його газифікований об'єкт, підключений до розподільних мереж. Укладення договору на основі типового договору або договору приєднання передбачає, що сторони не можуть відступати від змісту типового договору. Доводи апеляційної скарги зазначають, що з метою уніфікації та однозначної ідентифікації споживачів, у тому числі, побутових споживачів, та за необхідності їх точок комерційного обліку, а також для забезпечення спрощення процедури зміни постачальника природного газу та електронного обміну даними між суб'єктами ринку природного газу використовується система кодування, рекомендована Європейською мережею операторів газотранспортних систем. Без наявності у побутового споживача персонального ЕІС- коду, як суб'єкту ринку природного газу, отримання послуг з розподілу та постачання природного газу на його газифікований об'єкт, підключений до газорозподільних мереж, не є можливим, оскільки це є однією з підстав для постачання природного газу побутовому споживачу та зміни постачальника. На думку ПАТ по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз", вимоги норм Кодексу ГТС, Кодексу ГРМ, Правил постачання природного газу щодо необхідності наявності у побутового споживача присвоєного оператором ГРМ ЕІС-коду жодним чином не порушують права ОСОБА_5, який через свої релігійні переконання відмовився від присвоєння йому ідентифікаційного номеру. Зазначене, як стверджує ПАТ по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз", підтверджується висновком, який надано 02.03.2016 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за №1955/16/7-16.

В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" просить скасувати рішення суду першої інстанції про часткове задоволення вимог позовної заяви ОСОБА_5 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а також відшкодувати понесені судові витрати. Доводи апеляційної скарги зазначають, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. ТОВ ''Чернігівгаз збут'' вказує на те, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги: норми статей 11,633, 634, 641, 642 ЦК України; положення Закону України ''Про ринок природного газу''; норми Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року; положення Кодексу газотранспортної системи, затвердженого Постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015 року; Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року; норми Постанови НКРЕКП №2498 від 30.09.2015 року ''Про затвердження типового договору розподілу природного газу''; положення Постанови НКРЕКП №2500 від 30.09.2015 року ''Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам''. Доводи апеляційної скарги зазначають, що нормами Закону України ''Про ринок природного газу'' визначено, що державне регулювання ринку природного газу здійснює регулятор, тобто, НКРЕКП у межах своїх повноважень. При цьому до компетенції регулятора віднесено затвердження Кодексів газотранспортних систем та Кодексу газорозподільних систем, а також затвердження Правил постачання природного газу. Доступ споживачів, у тому числі побутових, як вказують доводи апеляційної скарги, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об'єкт споживання) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015 року. На підставі укладеного договору розподілу природного газу оператор ГРМ присвоює споживачу, у тому числі, побутовому споживачу, персональний EIC-код, як суб'єкту ринку природного газу та в установленому законом порядку передає його оператору ГТС для можливості оперативної ідентифікації споживача в номінаціях постачальників та його підтверджених обсягів природного газу, а також при запровадженні процедури зміни постачальника. Доводи апеляційної скарги зазначають, що укладення договору на основі типового договору або договору приєднання передбачає, що сторони не можуть відступати від змісту типового договору. У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов'язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об'єкт. Доводи апеляційної скарги стверджують, що без наявності у побутового споживача персонального ЕІС-коду, як суб'єкту ринку природного газу, отримання послуг з розподілу та постачання природного газу на його газифікований об'єкт, підключений до газорозподільних мереж, не є можливим, оскільки це є однією з підстав для постачання природного газу побутовому споживачу та зміни постачальника. На думку ТОВ "Чернігівгаз збут", вимоги норм Кодексу ГТС, Кодексу ГРМ, Правил постачання природного газу щодо необхідності наявності у побутового споживача присвоєного оператором ГРМ ЕІС-коду жодним чином не порушують права ОСОБА_5, який через свої релігійні переконання відмовився від присвоєння йому ідентифікаційного номеру. Зазначене, як стверджує ТОВ "Чернігівгаз збут", підтверджується відповідним висновком, який надано 02.03.2016 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за №1955/16/7-16. ТОВ ''Чернігівгаз збут'' в апеляційній скарзі вказує, що ОСОБА_5 не скористався передбаченою Кодексом ГРМ можливістю оператора ГРМ за відповідною заявою споживача природного газу присвоєння EIC-коду окремій точці комерційного обліку споживача (об'єкту побутового споживача),оскільки ОСОБА_5 не звертався з відповідною заявою про присвоєння ЕІС-коду окремій точці комерційного обліку споживача. ТОВ "Чернігівгаз збут" також в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_5 щодо видалення з баз даних персонального ЕІС-коду, що не передбачено нормативно-правовими актами.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу відхилити у зв'язку з її безпідставністю та залишити без змін рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.07.2016 року, оскільки його судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 308 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_5 є зареєстрованим та проживає за адресою: АДРЕСА_1

Як вбачається з відмітки у паспорті позивача (а.с.10-11), ОСОБА_5 має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, згідно рішення Новозаводського суду м.Чернігова від 09.08.2004 року.

Позивач є споживачем природного газу, у зв'язку з чим на його адресу надсилалась заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) (а.с.9).

На вказану заяву ОСОБА_5 на адресу ТОВ ''Чернігівгаз збут'' було надіслано заяву-відмову від 17.02.2016 року від запропонованих умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (а.с.12-17). У вказаній заяві-відмові позивач зазначав про те, що присвоєння людині ЕІС-коду в системі ГРМ персонального коду ідентифікації споживача є неприпустимим порушенням вироку Міжнародного Нюрнберзького трибуналу над фашистськими злочинцями, тому він забороняє присвоювати йому ЕІС-код, будь-які інші цифрові (літеро-цифрові, штрихкодові, QR-кодові, біометричні тощо) ідентифікатори; збирати і обробляти у інформацію щодо нього, розміщувати ці дані в базах даних, реєстрах, в Інтернеті, зокрема на веб-сайті постачальника; створювати ''особистий кабінет''-особисту веб-сторінку споживача; передавати дані щодо нього третім особам; передавати будь-які дані щодо нього до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) і присвоювати його унікальний номер запису в реєстрі (УНЗР). Також ОСОБА_5 у вказаній заяві-відмові просив вести облік і всю необхідну документацію щодо нього, як побутового споживача, за раніше встановленими формами обліку, які діяли раніше, а саме, за прізвищем, ім'ям, по батькові (при потребі використовувати дані з обмеженого переліку: рік і місце народження, місце фактичного проживання, основне місце роботи (служби) навчання). Також позивачем було повернуто незаповнену ''заяву-приєднання'' у зв'язку з незгодою позивача з даними умовами.

Як вбачається з відповіді ТОВ''Чернігівгаз збут'' №2/144-4 від 16.03.2016 року на звернення ОСОБА_5 (а.с.18-19), підприємство на виконання вимог законодавства зобов'язане надавати автоматизовану обробку персональних даних споживача та можливу їх передачу третім особам, які мають право на отримання цих даних згідно з чинним законодавством, в тому числі, в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

25.04.2016 року позивачем на адресу ПАТ по газопостачанню та газифікації ''Чернігівгаз'' була надіслана заява-відмова від запропонованих умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (а.с.21-26), в якій він стверджував про заборону присвоювати йому ЕІС-код ті інші штрихкодові ідентифікатори; збирати і обробляти персональну інформацію щодо нього; робити автоматизовану обробку його персональних даних; передавати його персональні дані третім особам. Також ОСОБА_5 просив видалити з баз даних персональний ЕІС-код; вести облік і всю необхідну документацію стосовно нього, як побутового споживача, за раніше встановленими формами обліку: за прізвищем, ім'ям, по батькові, та місцем фактичного проживання. При цьому позивачем було повернуто незаповнену ''заяву-приєднання'' у зв'язку з його незгодою з даними умовами.

Як вбачається з відповіді ПАТ по газопостачанню та газифікації ''Чернігівгаз'' на вказане звернення ОСОБА_5 від 23.05.2016 року (а.с.27-28), підприємство на виконання вимог законодавства зобов'язане надавати автоматизовану обробку персональних даних споживача та можливу їх передачу третім особам, які мають право на отримання цих даних згідно з чинним законодавством, в тому числі, в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відмовляючи в задоволенні вимог позову ОСОБА_5 в частині визнання протиправними дій ПАТ по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" та ТОВ "Чернігівгаз збут", суд першої інстанції, прийнявши до уваги приписи Закону України ''Про ринок природного газу'', Закону України ''Про житлово- комунальні послуги'', виходив з того, що оскільки ПАТ по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" та ТОВ "Чернігівгаз збут" при надсиланні позивачу заяви-приєднання діяли на підставі норм чинного законодавства та на виконання його вимог, то вимоги позову ОСОБА_5 у вказаній частині задоволенню не підлягають. Як вбачається з апеляційних скарг ПАТ по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" та ТОВ "Чернігівгаз збут" (а.с.117-119,122-125), рішення суду першої інстанції від 12.07.2016 року у вказаній частині не оскаржується. Відповідно до приписів ч.1 статті 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частково задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції зобов'язав публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації ''Чернігівгаз'' та товариство з обмеженою відповідальністю ''Чернігівгаз збут'' видалити з баз даних персональний ЕІС-код та інші штрихкодові ідентифікатори стосовно ОСОБА_5 та вести облік і всю необхідну документацію стосовно ОСОБА_5, як побутового споживача за прізвищем, ім'ям, по батькові та місцем фактичного проживання.

Апеляційний суд погоджується з вірним по суті висновком суду першої інстанції у вказаній частині, оскільки вказаний висновок суду узгоджується з нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та фактичними обставинами справи.

Доводи апеляційних скарг щодо невідповідності вказаного висновку рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи та нормам матеріального права не можуть бути підставою для скасування рішення суду в оскаржуваній частині, оскільки вказані доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 3 Закону України ''Про свободу совісті та релігійні організації'', кожному громадянину в Україні гарантується право на свободу совісті. Це право включає свободу мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, відправляти релігійні культи, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання. Ніхто не може встановлювати обов'язкових переконань і світогляду. Не допускається будь-яке примушування при визначенні громадянином свого ставлення до релігії, до сповідання або відмови від сповідання релігії, до участі або неучасті в богослужіннях, релігійних обрядах і церемоніях, навчання релігії.

Виходячи з положень статті 2 Закону України ''Про захист персональних даних'', згода суб'єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб'єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки.

Згідно приписів ч.6 статті 6 Закону України ''Про захист персональних даних'', не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також те, що в ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що позивач категорично заперечує проти обробки його даних та присвоєння йому будь-яких числових ідентифікаторів, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив вимоги його позову про видалення з баз даних відповідачів персонального ЕІС-коду та інших штрих-кодових ідентифікаторів стосовно ОСОБА_5, а також ведення обліку і всієї необхідної документації стосовно позивача, як побутового споживача за прізвищем, ім'ям, по батькові та місцем фактичного проживання.

Доводи апеляційних скарг публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз'' та товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" зазначають, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги: норми статей 11, 633, 634, 641, 642 ЦК України; положення Закону України ''Про ринок природного газу''; норми Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року; положення Кодексу газотранспортної системи, затвердженого Постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015 року; Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року; норми Постанови НКРЕКП №2498 від 30.09.2015 року ''Про затвердження типового договору розподілу природного газу''; положення Постанови НКРЕКП №2500 від 30.09.2015 року ''Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам'', що призвело до невірного вирішення спору в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 Вказані доводи апеляційних скарг не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки частково задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з фактичних обставин справи та приписів Закону України ''Про свободу совісті та релігійні організації'' та Закону України ''Про захист персональних даних''.

Доводи апеляційних скарг публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз'' та товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" вказують на обов'язковість присвоєння споживачу персонального EIC-коду, відсутність якого унеможливлює отримання споживачем послуг з розподілу та постачання природного газу на його газифікований об'єкт, підключений до розподільних мереж. Доводи апеляційних скарг також зазначають, що з метою уніфікації та однозначної ідентифікації споживачів, у тому числі, побутових споживачів, та за необхідності їх точок комерційного обліку, а також для забезпечення спрощення процедури зміни постачальника природного газу та електронного обміну даними між суб'єктами ринку природного газу використовується система кодування. Вказані доводи апеляційних скарг не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, виходячи з положень статті 2 Закону України ''Про захист персональних даних'', відповідно до яких згода суб'єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. Також в ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що позивач категорично заперечує проти обробки його даних та присвоєння йому будь-яких числових ідентифікаторів. Відповідно до частин 1,2 статті 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей.

Доводи апеляційних скарг публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз'' та товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" зазначають, що без наявності у побутового споживача персонального ЕІС-коду, як суб'єкту ринку природного газу, отримання послуг з розподілу та постачання природного газу на його газифікований об'єкт, підключений до газорозподільних мереж, не є можливим. Вказані доводи апеляційних скарг не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки як вбачається з оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 12.07.2016 року (а.с.107-110), суд, частково задовольняючи вимоги заявленого позову ОСОБА_5, зобов'язав відповідачів вести облік і всю необхідну документацію стосовно ОСОБА_5, як побутового споживача за прізвищем, ім'ям, по батькові та місцем фактичного проживання.

Твердження апеляційних скарг публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз'' та товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" відносно того, що суд першої інстанції необґрунтовано частково задовольнив вимоги заявленого позову, оскільки не прийняв до уваги тієї обставини, що в даному випадку йдеться мова про код енергетичної ідентифікації суб'єкта ринку природного газу та/або точки комерційного обліку (тобто лічильника природного газу), а не код громадянина, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині. Оскільки відповідно до пункту 5 глави 1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи, затвердженому Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2493, EIC-код - код енергетичної ідентифікації суб'єкта ринку природного газу та/або точки комерційного обліку, визначений з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб'єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об'єктах газової інфраструктури, у тому числі для участі у регіональних (міжнародних) газових ринках, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб'єктами ринку природного газу. В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що позивач категорично заперечує проти обробки його даних та присвоєння йому будь-яких числових ідентифікаторів, і за даних обставин на підставі приписів Закону України ''Про свободу совісті та релігійні організації'' та Закону України ''Про захист персональних даних'' суд першої інстанції обгрунтовано частково задовольнив вимоги заявленого позову, зобов'язавши відповідачів вести облік і всю необхідну документацію стосовно ОСОБА_5, як побутового споживача за прізвищем, ім'ям, по батькові та місцем фактичного проживання.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційних скарг публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" і товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" відхилити.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: