Справа № 755/6425/16-ц
"30" червня 2016 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді САВЛУК Т.В.
при секретарі Костів Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник позивача Сафір Ф. О. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, яка підтверджується даними Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві, про причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався.
На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Судом встановлено, що 16 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № б/н, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості на рахунку.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України)
Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України)
Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Як убачається з матеріалів справи, між сторонами спору виникли відносини на підставі Кредитного договору б/н від 11 листопада 2011 року, який укладено між ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1, який складається з Пам'ятки клієнта, Анкети-заяви, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які є невід'ємною частиною кредитного договору.
При зверненні до суду, позивачем долучено до позовної заяви копію Умов та правил надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256- де п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт при порушенні строків платежів по кожному із грожових зобов'язань, передбачених діючим договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.
Разом з тим, виходячи зі змісту долученої до справи копії вищезазначених Умов не убачається за можливе встановити дату прийняття цих Умов та орган управління юридичною особою, уповноважений приймати та затверджувати даний локальний нормативний акт, що унеможливлює з'ясувати чи діяли Умови та правила надання банківських послуг у цій редакції на момент укладання кредитного Договору, та відсутністю даних про те, з якими саме Умовами була ознайомлена ОСОБА_1.
Верховний Суд України у справі №6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови та правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.
Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань по кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків з користування кредитними коштами, у зв'язку з чим станом на 31 січня 2016 року виникла заборгованість по тілу кредиту в розмірі 7657,71 грн. процентам за користування кредитом в розмірі 4873,51 грн., тому в цій частині вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, при визначені розміру заборгованості суд бере за основу розрахунок боргу долучений позивачем до позовної заяви, в свою чергу відповідач не скористався процесуальним правом надати докази на спростування визначеного позивачем розміру заборгованості та підтвердження факту належного виконання зобов'язань по кредитному договору, строк дії якого закінчився.
Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення штрафів, що безпосередньо передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджені наказом №СП-210-256 від 06.03.2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» , що діє на підставі ліцензії НБУ №22 від 05.10.2011 року, виходячи з наступного.
Так, Умови та правила надання банківських послуг встановлюють розміри винагороди за послуги банку, відповідно до типу картки, таким чином Умови та правила надання банківських послуг не є належним доказом узгодження сторонами обсягу відповідальності позичальника за порушення умов Кредитного договору.
В межах даного спору, позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» не доведено той факт, що долучені до позову Умови та правила надання банківських послуг дійсно є складовою частиною укладеного 16 листопада 2011 року між сторонами Кредитного договору, враховуючи, що останні не містять відомостей щодо часу їх затвердження, строку дії, та не містять підпису позичальника ОСОБА_1, як і відсутні достовірні дані про те, що позичальник ОСОБА_1 була ознайомлена саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг.
Зважаючи на те, що відповідальність позичальника за порушення грошового зобов'язання в частині нарахування штрафів визначена безпосередньо вищезазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 626,56 грн. (процентна складова).
Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд, виходячи з розміру позовних вимог, які підлягають задоволенню, присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» понесені судові витрати по сплаті судового збору який сплачено позивачем за подання позову до суду в сумі 1264 грн. 34 коп.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 258, 259, 261, 526, 612, 615, 625, 1054 Цивільного кодексу України, правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-16цс15 від 11 березня 2015 року, ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 61, 208, 212-215, 218, 224-226, 258 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарг, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.