АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючого - судді: Музичко С.Г.,

суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі: Ігнатьєву Є.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року позов КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» 3 443,47 грн., заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території та судовий збір у розмірі 243,60 грн., а всього стягнуто 3687,07 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову КП «Житло-Сервіс» у повному обсязі. На думку апелянта, суд не прийняв до уваги обставини того, що комунальні послуги позивачем надавались в неповному обсязі. Позивачем також не було надано доказів на підтвердження виконання ним тарифу на утримання будинку та прибудинкової території.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Відповідач підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній доводів.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 2.1. Статуту КП «Житло-Сервіс», підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності із утримання, обслуговування, експлуатації та ремонту будинків і споруд комунальної власності територіальної громади м. Києва та прибудинкових територій, а також здійснення контролю за виконанням громадянами Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями.

Судом встановлено, що згідно з наказом Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) №88 від 05.07.2013 року директору КП «Житлоінвестбуд-УКБ» було наказано передати, а директору КП «Житло-Сервіс», тимчасово, до визначення в установленому порядку балансоутримувача, прийняти на обслуговування житловий будинок АДРЕСА_1.

12.07.2013 року Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» видано наказ №72 «Про початок обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1. (Т. 1, а.с. 25-28).

На підставі свідоцтва про право власності від 31.05.2013 р. відповідач є власником квартири АДРЕСА_1.

Встановлено, що 11.07.2014 року між КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та відповідачем, як власником зазначеної квартири, було укладено Договір №б/н на обслуговування будинку і прибудинкових територій, згідно з яким Підприємство зобов'язано надавати ОСОБА_2 послуги з обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території (а.с.6).

Згідно п.п. 3,4 Договору, у разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про встановлення первинного тарифу для будинку АДРЕСА_1 на рівні нижчому, ніж було доведено до мешканців та застосовано у цьому договорі, виконавець здійснює перерахунок плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території з початку нарахування. Розмір щомісячної плати за надані послуги на момент укладення цього договору становить: у разі внесення плати за цим договором до 20 числа, що настає за розрахунковим, 3,45 грн./кв.м.; у разі внесення плати за цим договором після 20 числа, що настає за розрахунковим, 3,80 грн./кв.м.

Згідно п.п. 7,8 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться споживачем не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Плата вноситься через транзитний розрахунковий рахунок комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр».

Відповідно до п.п. 21, 22 Договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання. Положення цього договору застосовуються до відносин, що виникли між сторонами з початком обслуговування (початком надання послуг) виконавцем будинку АДРЕСА_1. Споживач, після набрання чинності цим договором, відповідно до ч. 3 ст. 631, ст.ст. 322, 360 ЦК України, оплачує за квитанцією кошти в сумі 2 949,13 грн. з ПДВ, з яких: послуги з утримання будинку та прибудинкової території 2 949,13 грн. в період з 12.07.2013 року по 01.05.2014 року.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем надавалися відповідачу послуги з утримання будинку й прибудинкової території та з центрального опалення квартири. Разом з тим, з боку ОСОБА_2 мало місце порушення умов договору на обслуговування будинку і прибудинкових територій, в зв'язку з чим утворилася заборгованість за надані житлово-комунальні послуги станом на 01.08.2015 року, яка відповідно до розрахунку, наданому представником позивача становить 3 443,47 грн.- за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, 249,14 гривень за центральне опалення.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем неправильно визначено розмір нарахованої плати за обслуговування прибудинкової території, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 7, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06 березня 2015 року №210 були затверджені тарифи по будинку АДРЕСА_1, на рівні 3,80 грн./кв.м. - 3,45 грн./кв.м. відповідно до дати сплати до чи після 20 числа місяця.

Затверджені тарифи відповідають тарифам, встановленим та погодженим сторонами у договорі.

Заперечуючи проти розміру заборгованості відповідачем всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано будь-яких доказів на спростування суми заборгованості та не доведено відсутності своєї вини у порушенні зобов'язання щодо сплати за надані житлово-комунальні послуги, а лише зазначено, про відсутність такої заборгованості.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має 1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; 2) одержувати в встановленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово - комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості, тощо 5) на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

За змістом ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений сторонами договору строк або необгрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважється дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача видається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обгрунтовану відмову в задоволенні його претензії. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії.

Посилаючись на неякісне та не в повному обсязі надання позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, сторона відповідача надала до суду копії його заяв від 03.02.2016 року №17,18 , копії відповідей КП «Житло-сервіс» від 04.02.2016 № 110/23-87, № 110/23-86, копія акту-обстеження за участю мешканців від 31.12.2016; копію акта обстеження за участю мешканців від 03.02.2016 року, копія акта - претензії від 04.02.2016 №21, копія акту - претензії від 04.02.2016 року №29.

Разом з тим зазначені докази не можуть слугувати підставою для перерахунку платежів, оскільки розрахунок заборгованості позивачем проведено за інший період з 12.07.2013 року до 01.04.2015 рік, тому належних доказів в розумінні ч. 2 ст. 59 ЦПК України, у відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивачем не надано.

ОСОБА_2 не надано суду переконливих та складених у встановленому законом порядку доказів, які б підтверджували, що житлово - комунальні послуги не надавалися підприємством або надавалися неповно чи неякісно, або недоліки не були вчасно усунуті.

Такими чином, суд першої інстанції повно й всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про доведеність позовних вимог КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло - сервіс», обґрунтовано задовольнивши позов Підприємства.

Доводів, які б спростовували висновки суду, апеляційна скарга не містить.

Рішення суду відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам матеріального і процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: