ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8719/16-ц
провадження № 2/753/4948/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді Цимбал І.К., при секретарі Корпусенко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що мотивуючи свої вимоги тим, що в 1984 році позивач збудував садовий будинок на належній йому земельній ділянці, по АДРЕСА_1. В подальшому позивач звернувся до відповідача з метою отримання свідоцтва про право власності на даний будинок, проте позивачу було відмовлено, оскільки у останнього відсутній документ, що підтверджує виникнення такого права. Такі дії позивач вважає неправомірними, в зв'язку з чим звернувся з даним позовом до суду з метою захисту свого порушеного права.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явилась, однак подала письмові заперечення, у яких просила в подальшому розглядати цивільну справу у відсутність представника відповідача та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи, просила вирішити позов на розсуд суду та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

На підставі заяви позивача, розпорядженням Харківської районної у м. Києві державної адміністрації від 11 грудня 1989 року, позивачу було виділено земельну ділянку, площею 0,07 га по АДРЕСА_1 /а.с. 7/.

На виділеній земельній ділянці в 1984 році позивач побудував житловий будинок, під літерою «А», загальною площею 65,9 кв.м., тамбур під літерою «а», загальною площею 37,5 кв.м, прибудову під літерою «а1», загальною площею 16,0 кв. м., у 1987 році погріб під літерою «під А», та у 2008 році убиральню, під літерою «Б» площею 1,0 кв.м. Під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми.

07 травня 1998 року, позивач звернувся з заявою до Голови Київської міської державної адміністрації з проханням передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку. У відповідь на мою заяву листом від 12 серпня 1998 року Харківська районна державна адміністрація дала згоду на надання мені вказаної земельної ділянки /а.с. 8-9/.

19 січня 1999 році Державним управлінням екологічної безпеки у м. Києві листом за вих.:№13/1611 повідомлено, що управління не заперечує проти відведення позивачу земельної ділянки під будівництво приватної садиби за зазначеною адресою за умови врахування вимог Водного кодексу України щодо прибережної смуги і без права використання її для відведення виробничої діяльності /а.с. 10/.

У відповідності до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виготовлений 01.11.2013 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, на земельній ділянці у 1984 році позивач побудував житловий будинок, під літерою «А», загальною площею 65,9 кв.м., тамбур під літерою «а», загальною площею 37,5 кв.м, прибудову під літерою «а1», загальною площею 16,0 кв.м., та в 1987 році погріб під літерою «під А», та у 2008 році убиральню, під літерою «Б» площею 1,0 кв.м /а.с. 15-19/.

З метою оформлення права власності на земельну ділянку позивач звернувся до Департаменту містобудування та архітектури, який 05.06.2014 року виготовив витяг, щодо чинних містобудівних регламентів та інших умов впровадження містобудівної діяльності, містобудівних умов та обмежень, щодо певної території, а також наявних вимог та обмежень, щодо використання земельних ділянок і розташованих на них об'єктів нерухомості, в т.ч. викопіювання із містобудівної документації (офіційні відомості), на земельну ділянку по АДРЕСА_1 /а.с. 20-29/.

З метою реєстрації свого речового права на нерухоме майно, яким є одноквартирний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 71,3 кв.м., який був побудований у 1984 році, позивач звернувся до державної реєстраційної служби України. Проте, позивачу було відмовлено в проведенні реєстрації оскільки, вудсутні документи, що підтверджують виникнення права власності /а.с. 31/.

У відповідності до п. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1)виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2)документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

У відповідності до ст. 41 Постанови Кабінету міністрів від 25 грудня 2015 року за №1127, для державної реєстрації права власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна подаються:

1)документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (крім випадків державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 p.);

2)технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна;

3)документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадків надання відомостей про кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинки);

4)письмова заява співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що перебуває у спільній частковій власності);

5)договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Згідно з п. 2 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації є необов'язковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦКУ право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Згідно ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди; право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки з матеріалів справи вбачається, що будинок побудований в 1984 році, і вимоги які ставить відповідач перед позивачем для реєстрації права власності не повинні застосовуватися до позивача, оскільки відповідно до Постанови КМУ ці вимоги діють для будівель побудованих після 1992 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 131, 208, 209,213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на одноквартирний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_1, під літерою "А", загальною площею 71,3 кв.м., житловою площею 26,2 кв.м, на тамбур, під літерою «а», площею 3,7 кв.м., прибудову під літерою «аі» площею 16,0 кв.м., погріб під літерою «під А» площею 3,2 кв.м., убиральню під літерою «Б» площею 1,0 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий