АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7255/16 Справа № 199/4995/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Пищиди М.М.,

суддів - Глущенко Н.Г., Осіяна О.М.

за участю секретаря - Григор'євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради про відшкодування матеріальної шкоди повернуто позивачу з підстав визначених ч.2 ст.121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування зазначеної вище ухвали, як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимоги суду викладені в ухвалі від 14 липня 2016 року про залишення позовної заяви без руху, а саме: не зазначив докази спору з відповідачами.

Проте з даним висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, главою 2 ЦПК України врегульовані питання пов'язані з вимогами до позовної заяви та з етапами розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

14 липня 2016 року суд першої інстанції залишив без руху позовну заяву у зв'язку з тим, що позов подано до Дніпропетровської міської ради, Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, однак позивачем не зазначені докази спору з відповідачами (а.с. 6).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 повернуто.

29 липня 2016 року, на виконання вимог ухвали, до суду першої інстанції позивачем було надіслано лист, з поясненням про те, що надання вищевказаних документів до позовної заяви не передбачено чинним законодавством.

Стаття 119 ЦПК України не містить вимог щодо обов'язковості надання чітко визначених документів, а тому позивач вправі самостійно вирішувати, які саме документи необхідно додати до позову на обґрунтування своїх вимог.

Крім того, в матеріалів справи відсутні докази отримання апелянтом копії ухвали суду першої інстанції від 14 липня 2016 року про залишення без руху позовної заяви.

Також, суд дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, оскільки залишення позову без руху з підстав не зазначення доказів спору з відповідачами, не передбачено ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку , що ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2016 року підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312, 314 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді