Справа № 456/562/16-ц
Провадження № 2/456/818/2016
РІШЕННЯ

іменем України

10 червня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Гулкевича О. В. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моршинської міської ради Львівської області про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на самочинне будівництво та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить встановити факт родинних відносин, а саме: встановити, що ОСОБА_2, яка померла 27 січня 2011 року, була його матірю та визнати за ним право власності на 67/100 частини будинковолодіння №30 по вул.Шевченка в м. Моршин і самочинно збудовані прибудову а2 до житлового будинку А2 розміром 0,98х2,14м та житловий будинок Б2 загальною площею 78 кв. м в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову покликався на те, що після смерті матері - ОСОБА_2, яка померла 27 січня 2011р., відкрилася спадщина на будинковолодіння в складі двох житлових будинків, господарських будівель та споруд, яке знаходиться по вул.Шевченка,30 м.Моршин Львівської області на земельній ділянці площею 700 кв. м.

Заповіту за життя мати не склала. Він є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину, що відкрилася після смерті матері, так як на час її смерті проживав разом з нею. Окрім нього інших спадкоємців першої черги за законом немає. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, яка складається із спірного майна, оскільки мати ОСОБА_2, отримавши за життя свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка (його батька) на 67/100 (шістдесят сім сотих) частин житлового будинку А-2, який складається з кухні та семи житлових кімнат площею 82,4 кв.м, та відповідною частиною господарських споруд (дерев'яний сарай Б, цегляна вбиральня В, цегляний гараж Г, дощатий сарай Д, огорожа (мет. сітка) № 1, колодязь К), не зареєструвала його в органах державної реєстрації нерухомого майна. В органах МБТІ право власності на 67/100 частин даного житлового будинку до цього часу значиться зареєстрованим за батьком позивача - ОСОБА_3. Право власності на 33/100 частин цього будинку належить позивачу на підставі договору дарування від 17 червня 1976 року.

Окрім цього, матірю здійснене самочинне будівництво, а саме:

- прибудова «а2» (до житлового будинку А-2) розміром 0,98 х 2,14м;

- перебудовано господарську будівлю сарай «Б» в житловий будинок «Б-2» загальною площею 78 кв. м, житловою площею 39,9 кв. м, вартістю якого становить 213 505 грн.

Будівництво цих будівель і споруд здійснено без дозвільних документів, тому є самочинним, але зазначені будівлі розташовані на земельній ділянці, відведеній під забудову, проведене з дотриманням будівельних норм та правил, будь-чиї права та інтереси самочинним будівництвом не порушені тому він має намір його узаконити.

Окрім цього у свідоцтві про народження позивача ім'я матері зазначено «Настя», а в свідоцтві про смерть та в інших документах «Анастасія», що також є перешкодою для отримання ним свідоцтва про право на спадщину, тому просив встановити факт родинних відносин між ним та ОСОБА_2 в судовому порядку.

В судовому засіданні позивач, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, позов підтримав, ствердив, що власником будинковолодіння по вул.Шевченка,30 м.Моршин був батько. Останній подарував йому у 1976р. 33/100 частини цього будинколодіння. Після смерті 06.12.1999р. батька мати успадкувала 67/100 частини житлового будинку, розташованого в м. Моршин по вул. Шевченка,30, з відповідною частиною господарських будівель і споруд. Батько у 1995р. перебудував сарай, позначений у техпаспорті літ. Б-2, у житловий будинок. Мати у 2000р. здійснила прибудову до будинку, позначену у техпаспорті літ. «а2». Ні батьки за життя, ні він державного акту на земельну ділянку, розташовану по вул. Шевченка,30 в м. Моршин, не отримували.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив рішення на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого повторно 03.02.2016р. серії І-СГ №485773, його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.7).

Водночас, згідно із Свідоцтвщм про право на спадщину за законом від 10.12.1999р. виданого державним нотаріусом Стрийської ДНК, спадкоємцем майна ОСОБА_3, що помер 06.02.1999р., є його дружина ОСОБА_2, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Із свідоцтва про смерть серії І-СГ №416875, виданого повторно 03.02.2016р., вбачається, що ОСОБА_2 померла 27.01.2011р.

Відповідно до довідки, виданої ПЖКГ Моршинської міської ради за №307 від 04.02.2016р., ОСОБА_1 проживає та зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2 1928р. народження на день смерті (27.01.2011р.) також проживала за цією ж адресою.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні ствердили, що проживають по сусідству з позивачем; покійна ОСОБА_2 була матірю позивача.

Суд вважає, що факт родинних відносин між позивачем та його матірю ОСОБА_2, яка померла 27.01.2011р., доведений наведеними вище доказами та показаннями свідків, тому розбіжність в написанні імені матері в свідоцтві про народження позивача та у свідоцтві про її смерть, не ставить під сумнів існування між ними близьких родинних стосунків.

Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Садкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. за №24-753/0/4-13 зазначив, що відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Судами розглядаються спори про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування у тому разі, коли є документ про право спадкодавця на нерухоме майно (договір міни, купівлі-продажу, свідоцтво про право на спадщину, свідоцтво про право на житловий будинок, видане сільською радою), але документи не були зареєстровані в БТІ.

Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла.

Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав.

Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об'єкт нерухомості спадкодавцеві.

Судом встановлено, що згідно з копією договору дарування від 17.06.1976р., зареєстрованого у Стрийському МБТІ, ОСОБА_3 подарував позивачу 33/100 частини житлового будинку, що знаходиться в селищі Моршин Львівської області, по вул. Шевченка,30

Із свідоцтва про смерть серії І-СГ №416875 виданого повторно 03.02.2016р. вбачається, що ОСОБА_2 померла 27.01.2011р.

Спадщина, яка відкрилась із смертю ОСОБА_2, складається із 67/100 частини житлового будинку, розташованого в м. Моршин по вул. Шевченка,30, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, які знаходяться на земельній ділянці площею 700 кв. м, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видане 10.12.1999р. Державним нотаріусом Стрийської держнотконтори №1 Відповідно до цього свідоцтва ОСОБА_2 успадкувала після смерті ОСОБА_3, який помер 06.02.1999р., житловий будинок А-1 площею 89,81 кв. м, до якого належать господарські споруди: деревяний сарай Б, цегляна вбиральня В, цегляний гараж Г, дощатий сарай Д, огорожа №1, колодязь К, розташовані в м. Моршин по вул. Шевченка,30 (а.с.9). Однак, дане свідоцтво не було зареєстровано в БТІ.

З листа №445/02-14 від 10.03.2016р. вбачається, що Стрийська ДНК відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка складається з: 67/100 частини житлового будинку з відповідною частиною належних до нього господарських споруд в м. Моршин по вул. Шевченка,30 у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, зареєстрованих у відповідності до чинного законодавства, на та рекомендовано звернутись до суду.

Відповідно до довідки ПЖКГ Моршинської міської ради №307 від 04.02.2016р., що видана позивачу ОСОБА_1, він проживає та зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_2 1928р. народження на день смерті (27.01.2011р.) проживала за цією ж адресою.

Є всі підстави вважати, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2, прийняв спадщину, оскільки проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не звертався до нотаріуса в строк, визначений ст.1270 ЦК України, із заявою про відмову від прийняття спадщини.

З копії технічного паспорта на будинковолодіння в складі 2-ох житлових будинків №30 по вул. Шевченка в м. Моршин вбачається, що в складі будинковолодіння є житловий будинок «А-2» 1952 року побудови та самочинно збудовані прибудова «а2» і житловий будинок Б-2. Прибудова «а2» до житлового будинку «А-2» має розмір 0,98 х 2,14 м, загальна площа житлового будинку «Б-2» становить 78 кв. м та житлова - 39,9 кв. м.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у листі від 16.05.2013р. за №24-753/4-13 зазначив, що право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5 ст. 376 ЦК є суб'єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216, 1218 ЦК.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

Відповідно до п.7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Враховуючи наведене, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_2 на 67/100 частин будинковолодіння, що знаходиться за адресою: в м. Моршин Львівської області, вул. Шевченка,30, та на будівельні матеріали, що були використані в процесі будівництва прибудови «а2» до житлового будинку «А-2» розміром 0,98 х 2,14 м та житлового будинку «Б-2» загальною площею 78 кв. м.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,218,256 ЦПК України, ст.ст.376,1216,1218,1220,1258, 1261,1268 ЦК України, п.6 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)", п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", суд

вирішив:

позов задоволити частково. Встановити, що ОСОБА_2, яка померла 27 січня 2011 року, була матірю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 67/100 частин будинковолодіння, що знаходиться за адресою: в м. Моршин Львівської області, вул. Шевченка,30, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 27 січня 2011 р.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва прибудови «а2» до житлового будинку «А-2» розміром 0,98 х 2,14 м та житловий будинок «Б-2», загальною площею 78 кв. м та житловою площею 39,9 кв. м.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий-суддя ОСОБА_7