АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8887/2016 Головуючий в 1 інстанції - Макаренко В.В.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, до якої приєдналась відповідачка ОСОБА_3, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Департамент освіти і науки, молоді та спорту Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації, про визнання права користування житловим приміщенням, про визнання ордеру недійсним та його скасування, вселення, виселення, визнання договору дарування недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила визнати за нею право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, визнати незаконними та скасувати розпорядження Шевченківської РДА в м. Києві від 31.08.2011 року № 570 про затвердження спільних рішень адміністрації і профспілкових комітетів підприємств, установ, організацій Шевченківського району про надання жилих приміщень в частині затвердження спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємств, установ та організацій району про надання жилих приміщень: п. 1.2. Головного управління освіти і науки Київської міської державної адміністрації/ протокол від 10.05.2011 року № 1 /; п. 1.2.5. про надання жилих приміщень - двокімнатної квартири АДРЕСА_10 на 6 поверсі, ОСОБА_3, на родину з 5-ти осіб; визнати незаконним та скасувати розпорядження Святошинської РДА м. Києва від 21.11.2011 року № 871 про видачу свідоцтва про право власності /серія НОМЕР_1/21.08.2011/, на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, визнати недійсним та скасувати ордер на жиле приміщення №04726 серія Б від 29.09.2011 року, виданий Шевченківською РДА м. Києва ОСОБА_3 з сім'єю у складі 5-ти осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_2 /чоловік/, ОСОБА_5 /дочка/, ОСОБА_6 /дочка/, ОСОБА_7./мати чоловіка/, на право зайняття приміщення, загальною площею 45.5 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., яке складається з двох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло, видане Святошинською РДА м. Києва 21.11.2011 року на квартиру АДРЕСА_1 про право спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7; вселити ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1; виселити ОСОБА_2, ОСОБА_5,ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з вказаної квартири в жиле приміщення - дві ізольовані кімнати площею 25.4 кв.м. в шестикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3; визнати недійсним договір дарування №3686 від 03.11.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лиюровою Л.О., відповідно до умов якого 1/5 частки двохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_11 загальною площею 45.5 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_2, та 1/5 частки двохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_12, загальною площею 45.5 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., яка ОСОБА_10 подарована ОСОБА_5, та стягнути з відповідачів всі судові витрати на користь ОСОБА_4

В обґрунтування позову зазначала, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.10.2010 року задоволено її позов до Святошинської РДА у м. Києві, визнано за нею право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_13. Після набрання рішенням законної сили вона звернулась до ВГІРФО Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві для здійснення реєстрації за місцем свого проживання вказаній квартирі, проте їй було відмовлено у реєстрації, оскільки в рішенні суду від 27.10.2010 року відсутнє зобов'язання ВГІРФО Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві зареєструвати ОСОБА_4 у спірну квартиру. Крім того, зазначила, що Шевченківською РДА м. Києва було незаконно видано ордер на жиле приміщення № 04726 серія Б від 29.09.2011 року ОСОБА_3 на сім'ю у складі 5 осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7, яке складається з двох кімнат за адресою: АДРЕСА_4, а 21.11.2011 року Святошинською РДА м. Києва на підставі розпорядження органу приватизації Святошинської РДА в м. Києві за № 871 від 21.11.2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було отримано свідоцтво про право власності на спірну квартиру, що свідчить про те, що ордер відповідачам було видано незаконно на житлове приміщення, оскільки вказане житлове приміщення не було вільним. Зазначила, що вказаний ордер та свідоцтво про право власності на житло підлягають визнанню недійсними, незаконними, а відповідачі підлягають виселенню з квартири АДРЕСА_5, яке належить ОСОБА_3, ОСОБА_2,ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві спільної часткової власності.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано розпорядження Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 31.08.2011 року № 570 про затвердження спільних рішень адміністрації і профспілкових комітетів підприємств, установ, організацій Шевченківського району про надання жилих приміщень в частині затвердження спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємств, установ та організацій району про надання жилих приміщень: п. 1.2. Головного управління освіти і науки Київської міської державної адміністрації / протокол від 10.05.2011 року № 1 /; п. 1.2.5. про надання жилих приміщень - двокімнатної квартири АДРЕСА_14 на 6 поверсі, ОСОБА_3, на родину з 5-ти осіб.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 21.11.2011 року № 871 про видачу свідоцтва про право власності /серія НОМЕР_2/ 21.08.2011/ на квартиру АДРЕСА_1.

Визнано недійсним та скасовано ордер на жиле приміщення № 0472362 серія Б від 29.09.2011 року, виданий Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією ОСОБА_3 на сім'ю у складі 5-ти осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_2 /чоловік/, ОСОБА_5 /дочка/, ОСОБА_6 /дочка/, ОСОБА_7 /мати чоловіка/, на право зайняття приміщення, загальною площею 45.5 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., яке складається з двох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на житло, видане Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією 21.11.2011 року на квартиру АДРЕСА_1 про право спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в жиле приміщення - дві ізольовані кімнати площею 25.4 кв.м. в шестикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_6.

Визнано недійсним договір дарування 3686 від 03.11.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лиюровою Л.О., 1/5 частки двохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_7, загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., ОСОБА_7 - ОСОБА_2 та 1/5 частки двохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_7, загальною площею 45.5 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., ОСОБА_6 - ОСОБА_5

Вирішено питання судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, діючий в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.

15 серпня 2016 року від ОСОБА_3 надішла заява про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року .

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2, його представник, відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, яка приєдналась до апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Позивач та її представник проти апеляційної скарги заперечили, вважаючи рішення суду законним.

Представник Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), який був залучений до розгляду у справі в суді апеляційної інстанції, підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Відповідачка ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду повідомлена належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.10.2010 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, яке набрало законної сили (а.с.61-62 том.1), за ОСОБА_4 визнано право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_15

З вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_4 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_4) була включена в ордер від 17.11.1970 р. на надання даної квартири, як член сім'ї її матері ОСОБА_12 - наймача квартири, та свого рідного брата ОСОБА_13

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_12 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_13

До моменту смерті вказані особи проживали та були зареєстровані в спірній квартирі.

Зазначеним судовим рішенням також встановлено, що позивачка повністю утримує спірну квартиру та сплачує відповідні рахунки за утримання будинку та оплачує комунальні послуги, періодично здійснювала ремонтні роботи в цьому приміщенні на протязі 1984-2010 р. р. та фактично проживає у спірній квартирі. Було встановлено, що ОСОБА_4 не має в користуванні іншого жилого приміщення, окрім займаної спірної квартири та на даний час ніде не зареєстрована. Квартира не приватизована та належить до державного житлового фонду Святошинського району м. Києва.

Звертаючись з даним позовом, позивач посилалась на те, що отримавши в суді рішення від 27.10.2010 року вона звернулася з ним до паспортиста ЖЕО 806 з питанням її реєстрації в квартирі, а отримавши письмову відмову ВГІРФО району звернулася з заявою безпосередньо до районного ВГІРФО Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, але також безрезультатно.

Так, із відмітки на належним чином посвідченій копії рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27.10.2010 р. вбачається, що позивач надала рішення через житлову організацію до ВГІРФО Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, як підставу для її реєстрації в квартирі. 09.12.2010 р. від ВГІРФО Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві отримала відмову у реєстрації, з посиланням на те, що в резолютивній частині рішенні від 27.10.2010 р. відсутнє зобов'язання ВГІРФО Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві зареєструвати ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_16 У відмові від 09.12.2010 р. також вказано, що право користування не передбачає реєстрацію відповідно чинного законодавства. (а.с. 101-103 том. 3).

Разом з тим, судом встановлено, що позивачка, після надання до ЖЕО 806 рішення суду від 27.10.2010 р. на адресу квартири АДРЕСА_17 в листопаді 2010 р., січні та березні 2011 року отримувала від житлової організації рахунки за житлово-комунальні послуги, утримання будинку та прибудинкової території щодо спірної квартири. Надані позивачем платіжні рахунки з відміткою про оплату свідчать про те, що вона після ухвалення рішення від 27.10.2010 р., належним чином сплачувала надіслані рахунки, добросовісно виконуючи обов'язки наймача квартири по утриманню житла (т. 1, а.с. 81-83 ). Проте, з квітня 2011 р. ЖЕО 806 в односторонньому порядку припинило оформляти і надсилати ОСОБА_4 платіжні квитанції щодо отриманих житлово-комунальних в спірній квартирі.

Встановлено, що після отримання відмови у реєстрації за адресою квартири ОСОБА_4 21.03.2011 р. звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про роз'яснення рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27.10.2010 р. з приводу реєстрації в спірному житловому приміщенні ( а.с. 99-100 том 3).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.04.2011 р. позивачці було відмовлено у роз'ясненні рішення з тих підстав, що питання реєстрації ОСОБА_4 в квартирі судом не розглядалося (а.с. 104 том 3).

Надані ОСОБА_4 суду докази - листування з ВГІРФО Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, з Святошинським районним судом м. Києва та платіжні рахунки житлової організації, які позивач отримувала в спірній квартирі, безспірно свідчать про те, що вона фактично продовжувала проживати з 27.10.2010 року до 01.11.2011 р. в спірній квартирі й здійснювала права та обов'язків наймача спірної квартири.

Судом встановлено, що на час ухвалення рійним судом рішення ОСОБА_4 у встановленому законом порядку не визнавалася такою, що втратила право на користування спірною квартирою, та судове рішення про її виселення з квартири ніколи не ухвалювалося, такий позов до позивачки ні відповідачами у справі, ні будь-якими іншими особами не пред'являвся.

Суд повно дослідив зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку, й прийшов до обґрунтованого висновку про те, що в судовому засіданні встановлено факт постійного проживання позивачки в спірній квартирі на підставі рішення суду від 27.10.2010 р. і після ухвалення вказаного судового рішення до 01.11.2011 р.

Згідно статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

Статтею 58 ЖК УРСР, встановлено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

У відповідності до статті 59 ЖК УРСР, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 6 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу в Україні», судам слід мати на увазі, що виданий на жиле приміщення ордер у випадках, зазначених у ст.59 ЖК, підлягає визнанню

недійсним з наслідками, передбаченими ст.117 цього Кодексу.

Якщо обов'язок надати жиле приміщення лежить на позивачеві (виконкомі, відомстві), відсутність у позовній заяві вказівки про надаване приміщення є підставою для залишення заяви без руху, а при невиконанні вимоги про усунення недоліків заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачеві (ст.139 ЦПК ).

У випадку, коли позов пред'явлено особами, права яких порушено видачею ордера і на яких не може бути покладено обов'язок по наданню відповідачам жилого приміщення, до участі у справі має бути притягнутий виконком або інший відповідний орган, що здійснює управління житловим фондом. Якщо, незважаючи на попередження,

притягнутий до участі у справі орган не вирішив питання про надання відповідачам приміщення, суд вирішує позов по суті і при його задоволенні покладає на цей орган обов'язок надати відповідачам те жиле приміщення, яке вони раніше займали, або

інше, яке за змістом ч.2 ст.117 ЖК має відповідати за розміром і благоустроєм наданому за ордером.

Відповідно до пункту 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470 ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення та він дійсний протягом 30 днів.

Судом встановлено, що розпорядженням Шевченківської РДА м. Києва від 31.08.2011р. за №570 про затвердження спільних рішень адміністрацій і профспілкових комітетів підприємств, установ, організацій Шевченківського району про надання жилих приміщень, в частині, затвердження спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємств, установ та організацій району про надання жилих приміщень: п.1.2. Головного управління освіти і науки Київської міської державної адміністрації / протокол від 10.05.2011 р. № 1/; п.1.2.5. про надання жилих приміщень - двокімнатної квартири АДРЕСА_18 на 6 поверсі, ОСОБА_3 на родину з 5 - ти осіб (а.с. 12-13 том 2).

На виконання вказаного розпорядження Шевченківською районною у м.Києві державною адміністрацією видано ордер на жиле приміщення № 04726 серія Б від 29.09.2011 р. ОСОБА_3 на сім'ю у складі 5 - ти осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_2 /чоловік/, ОСОБА_5 /дочка/, ОСОБА_6 /дочка/, ОСОБА_7./мати чоловіка/ на право зайняття жилого приміщення жилою площею 27, 4 кв.м, яке складається з двох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_8, яка належить до державного житлового фонду Святошинського району м. Києва (а.с. 14 том 2).

Відповідно до свідоцтва про право власності /НОМЕР_1) від 21.11.2011 року, виданого Святошинської РДА в м. Києві, квартира АДРЕСА_9 належить: ОСОБА_2 - 1/5 частина, ОСОБА_5 - 1/5 частина, ОСОБА_7 - 1/5 частина, ОСОБА_6 - 1/5 частина. Дане свідоцтва видано згідно з розпорядженням від 21 листопада 2011 року. (а.с.198 т.2).

Відповідно до договору дарування 2/5 часток квартири №3686 від 03.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лиюровою Л.О., ОСОБА_7 подарувала належну їй 1/5 частки двохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_12, загальною площею 45.5 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м. ОСОБА_7, та ОСОБА_6 подарувала належну їй 1/5 частку спірної двохкімнатної квартири ОСОБА_5

Задовольняючи позов в частині визнання ордеру недійсним та його скасування, вселення, виселення, визнання договору дарування та свідоцтва про право власності недійсним, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідачі на підставі ордеру були заселені в спірне житлове приміщення, право користування яким визнано за ОСОБА_4 рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.10.2010 р і яке є чинним і у встановленому законом порядку не скасоване, тобто ордер видано на зайняте приміщення, в зв'язку з чим вимоги позивачки в частині визнання ордеру недійсним та його скасування, вселення позивачки в квартиру, виселення відповідачів, визнання договору дарування та свідоцтва про право власності недійсним є обґрунтованими й підлягають задоволенню.

Факт відсутності реєстрації позивача в спірній квартирі не є підставою для відмови у захисті її порушених житлових прав на спірне помешкання. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач, починаючи з грудня 2010 р. і на протязі 2012 р. і 2013 р. зверталася у адміністративному та в цивільному судовому порядку щодо реєстрації її в спірній квартирі, здійснюючи відповідні дії, передбачені законодавством України. Але, незважаючи на всі вжиті нею заходи, зареєстрована в квартирі компетентними органами не була.

Частиною ст. 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Скасовуючи розпорядженням Шевченківської РДА м. Києва від 31.08.2011 р. №570 про затвердження спільних рішень адміністрацій і профспілкових комітетів підприємств, установ, організацій Шевченківського району про надання жилих приміщень, в частині, затвердження спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємств, установ та організацій району про надання жилих приміщень, розпорядження Святошинської РДА м. Києва від 21.11.2011 року №871 про видачу свідоцтва про право власності /серія НОМЕР_1/21.11.2011 на спірну квартиру суд першої інстанції вірно, виходив з того, що вказані розпорядження суперечать актам цивільного законодавства і порушують цивільні права та інтереси позивачки на спірну квартиру, право користування за якою визнано судовим рішененням.

Враховуючи викладене, грунтується на вимогах закону і вимога про визнання незаконним та скасуваня свідоцтва про право власності на житло, видане Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією 21.11.2011 р. на квартиру АДРЕСА_19 про право спільної часткової власності за ОСОБА_2 - 1/5 частини, ОСОБА_5 - 1/5 частини, ОСОБА_7 - 1/5 частини, ОСОБА_6 - 1/5 частина (а.с. 198 том 2).

Також, враховуючи те, що права позивачки були порушені, позовна вимога про вселення її в спірну квартиру підлягає задоволенню.

Окрім того, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 підлягають виселенню із спірної квартири в жиле приміщення - дві ізольовані кімнати площею, 25, 4 кв.м в шестикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_20, яке вони раніше займали, і яке належить їм на праві спільної сумісної власності (а.с. 38 том 2).

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою не надано доказів про її звернення до суду з вимогами щодо її реєстрації в спірній квартирі, не можуть бути прийняті до уваги оскільки спростовуються матеріалами справи.

Доводи ОСОБА_3, яка приєдналась до апеляційної скарги, про те, що на момент вселення та реєстрації відповідачів в спірну квартиру, позивачка була такою, що втратила право користування нею, а тому не може бути вселена в спірне житлове приміщення, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки як пояснила позивачка, і дана обставина була встановлена судом, що вона продовжувала проживати в спірній квартирі до листопада 2011 року, сплачувала комунальні послуги. 01.11.2011 року під час її перебування на роботі квартира була опечатана працівниками ЖЕКу. Після її виселення вчиняла дії щодо поновлення її прав в спірній квартирі. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази про визнання позивачки такою, що втратила право користування спірною квартирою.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність і правильність постановленого рішення.

Керуючись 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, до якої приєдналась відповідачка ОСОБА_3,- відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили, шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: