26.07.2016 Справа № 756/7752/15-ц
Унікальний № 756/7752/15-ц
Провадження №2/756/423/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Оболонський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Приголовкіну В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування квартирою, зобов'язання не чинити перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні частиною квартири,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про вселення, встановлення порядку користування квартирою та зобов'язання не чинити перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні частиною квартири, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер його батько ОСОБА_4, після його смерті позивачем було успадковано ? частину квартири АДРЕСА_1, а дружиною батька ОСОБА_5 було успадковано ? частини вказаної квартири.

В подальшому ОСОБА_5 подарувала належні їй ? частини зазначеної квартири ОСОБА_3

Позивач вказує, що у нього склалися неприязні стосунки з ОСОБА_3 та її родиною, вони весь час тиснули на нього та робили все, щоб він не міг користуватися належною йому частиною квартири, без його згоди зробили ремонт в квартирі, після чого не пускали його до приміщення, мотивуючи це тим, що він не приймав фінансової участі в ремонтних роботах.

В грудні 2013 року позивач зробив ОСОБА_3 пропозицію придбати належну йому частину квартири, та отримав від неї листа, з якого вбачалося, що від пропозиції вона не відмовлялась, але вважає, що запропонована ним ціна є необґрунтованою і має бути зменшена на суму ? вартості комунальних послуг, які її сім'я сплачує без його фінансової участі, та вартість проведених ремонтних робіт.

Позивач направляв ОСОБА_3 пропозиції укласти договорі про поділ нерухомого майна та надати комплект ключів, проте вони залишились проігнорованими.

04 грудня 2015 року ОСОБА_3 подарувала належні їй ? частини квартири ОСОБА_2

У зв'язку з цим за клопотанням позивача відповідача ОСОБА_3 було замінено на відповідача ОСОБА_2

Позивач 18 лютого 2016 року звернувся до відповідача ОСОБА_2 з пропозицією укласти договір про встановлення порядку користування квартирою та проханням надати комплект ключів від квартири, проте відповіді від відповідача на даний час не отримано.

На підставі викладеного позивач просить суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_6 - виділити у його користування ? частину житлової кімнати площею 17,6 кв.м вказаної квартири, залишити у спільному користуванні кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор; вселити його належну йому ? частину квартири; зобов'язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні належною йому ? частиною квартири.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Додатково пояснив, що позивач приїздив до спірної квартири та не зміг туди потрапити, оскільки на під'їзді стоїть електронний замок. Чи проживав позивач коли-небудь у спірній квартирі, чи є у позивача у власності інше житло, представник позивача не знає. Повідомив, що позивач на даний час проживає в АДРЕСА_7 з дружиною та дітьми.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Вказав, що у спірній однокімнатній квартирі живе та зареєстрована відповідач ОСОБА_2 з дитиною з 09 грудня 2015 року. Зазначив, що спільне проживання позивача, на частку якого в квартирі припадає 4 кв.м жилої площі, в одній кімнаті з відповідачем та її дитиною є неможливим, у зв'язку з чим відповідач заперечує проти вселення позивача у квартиру та бажає виплатити позивачу грошову компенсацію його частки, проте вони поки що не дійшли згоди щодо суми грошової компенсації.

Свідок ОСОБА_6, допитана в судовому засіданні, суду пояснила, що є дружиною позивача. Зазначила, що коли помер батько її чоловіка, до них зателефонував чоловік відповідача - ОСОБА_10, і повідомив, що вони доглядають за дружиною батька її чоловіка і збираються оформляти її частину квартири на себе. Після того, як чоловік в порядку спадкування після смерті батька оформив на себе ? частину спірної квартири, на особистій зустрічі відповідач зі своїм чоловіком запропонували їм за частку чоловіка 8000 доларів США, на що вони не погодились та запропонували зробити оцінку квартири, проте оцінку досі не зроблено. Свідок вказала, що два роки назад просила дати їм ключі від квартири, їм відмовили, потім ще раз просила у чоловіка відповідача дати їм ключі від квартири, на що він їй відповів, що вони мають лише ? частину квартири, у зв'язку з чим її чоловік звернувся з вказаним позовом до суду. На даний час відповідач з чоловіком пропонують їй з чоловіком 100000 грн., проте вони на таку суму не погоджуються.

Свідок зазначила, що у спірній квартирі завжди жила відповідач з дитиною, чи живе там чоловік відповідача - свідок не знає. Позивач в спірній квартирі ніколи не проживав. Свідок повідомила, що вона з чоловіком та восьмимісячною дитиною проживає у квартирі її батьків за адресою: АДРЕСА_2. Вказала, що чоловік є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_3, проте там мешкає його мати похилого віку.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер батько позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 28 серпня 2012 року позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем 1/4 частини квартири АДРЕСА_4, а ОСОБА_5 є спадкоємцем іншої 1/4 частини квартири АДРЕСА_4.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 01 жовтня 2012 року №35675937 за позивачем зареєстровано право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_4.

З відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 30 липня 2015 року №9749 (И-2015), наданої на запит суду, вбачається, що ? квартири АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, а 3/4 квартири АДРЕСА_1 на праві власності зареєстровані за ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого 16.10.2012 року, інформація щодо обтяження на вказану квартиру відсутня.

З договору дарування ? частин квартири АДРЕСА_1 від 16 жовтня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, вбачається, що ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла в дарунок належні дарувальнику ? частин квартири АДРЕСА_1.

Позивач звертався до ОСОБА_3 з письмовою пропозицію придбати належну йому частину квартири та отримав відповідь від 14 грудня 2013 року, в якій ОСОБА_8 повідомила позивача про те, що вона розгляне його пропозицію, якщо він надасть експертну оцінку квартири та зарахує у вартість належної йому ? частини квартири витрати на ремонт квартири та частину вартості сплачених комунальних послуг.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач направляв ОСОБА_3 письмову пропозицію укласти договір про поділ квартири, в якій також просив надати комплект ключів від квартири. Вказаний лист був отриманий ОСОБА_3 05 лютого 2014 року, проте залишився без відповіді.

Як вбачається з договору дарування ? частин квартири від 04 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, ОСОБА_3 подарувала належні їй ? частини квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_2, яка є її дочкою. У договорі дарування зазначено, що квартира складається з однієї житлової кімнати площею 17,6 кв.м, загальна площа квартири - 35,2 кв.м.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №52381511 від 01 лютого 2016 року вбачається, що на праві власності за позивачем ОСОБА_1 зареєстрована 1/4 частина спірної квартири, за ОСОБА_2 - 3/4 частини спірної квартири. Вказана квартира під арештом чи іншим обтяженням не перебуває.

З листа позивача, направленого відповідачу 18 лютого 2016 року, вбачається, що він звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір про встановлення порядку користування квартирою та надати комплект ключів від спірної квартири, проте за повідомленням представника позивача відповіді від відповідача на даний час не отримано.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни які мають у приватній власності квартиру, користується нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Зі змісту ст. 155 ЖК України вбачається, що квартири, які є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків установлених законом.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, що володіють та користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Оскільки в квартирі АДРЕСА_1 проживає відповідач, який чинить позивачу перешкоди у проживанні в цій квартирі (не надає ключі від квартири, заперечує право позивача на проживання у квартирі з посиланням на те, що його часка є незначною) позивача слід вселити у квартиру.

Проте вимоги про встановлення порядку користування квартирою шляхом виділення позивачу ? частини житлової кімнати площею 17,6 кв.м є необґрунтованими, оскільки виділити в окреме користування позивача, на частку якого в квартирі припадає 4,4 кв.м жилої площі (17,6/4=4,4), ? частину єдиної житлової кімнати неможливо.

У зв'язку з цим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення порядку користування квартирою.

Вимоги позивача про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні, володінні і розпорядженні ? частиною квартири задоволенню не підлягають, оскільки вселення позивача в квартиру є достатнім способом захисту права позивача, як співвласника квартири. Крім того, захисту в судовому порядку підлягає порушене право; вимоги про захист права власності на майбутнє не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 358, 383, 391 ЦК України, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 150, 155 ЖК Української РСР, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в квартиру АДРЕСА_5.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко