У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» про стягнення грошових коштів за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 4 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 3 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 27 березня 2013 року між нею та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус» (далі - ПАТ «КБ «Глобус») укладено договір банківського вкладу (депозиту) з додатковими договорами до нього, за умовами якого їй відкрито депозитний рахунок на вклад у розмірі 466 тис. грн з процентною ставкою 23,5 % річних на строк до 27 листопада2014 року. На її вимогу від 25 листопада 2014 року, 27 листопада 2014 року, 5 грудня 2014 року банк всю суму депозитного вкладу не повернув, а став його виплачувати частинами через банкомат з 27 листопада 2014 року до 31 грудня 2014 року на підставі придбаної неюплатіжної картки «Голд» за 150 грн. Крім того, банкприйняв, але не виконав платіжне доручення від 5 грудня 2014 року № 1 про перерахування коштів вкладнику на картковий рахунок.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила суд стягнути з відповідача на її користь: проценти за користування вкладом за період з 27листопада 2014 року до 25 грудня 2014 року в розмірі 6 693 грн 58 коп., 3% річних за період з 27 листопада 2014 року до 25 грудня 2014 року в розмірі 856 грн 98 коп., пенюза невиконання доручення вкладника на переказ грошових коштів за період з 6грудня 2014 року до 25 грудня 2014 року в розмірі 6 268 грн 90 коп., збиткив розмірі 150 грн, а всього 13 969 грн 46 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 4 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 3 лютого 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ПАТ «КБ «Глобус» на користь ОСОБА_3 грошові кошти за несвоєчасне виконання зобов'язання в розмірі 13 969 грн 46 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Глобус» просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідач за несвоєчасне виконання зобов'язання та незаконне користування вкладом більше місяця повинен нести цивільно-правову відповідальність у вигляді стягнення: процентів за користування вкладом за період з 27 листопада 2014 року до 25 грудня 2014 року, 3% річних за вказаний період, пені за невиконання доручення вкладника на переказ грошових коштів за період з 6 грудня 2014 року до 25 грудня 2014 року, збитків, у загальному розмірі 13 969 грн 46 коп.

Проте погодитись із таким висновком судів не можна, оскільки суди дійшли його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27 березня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Глобус» укладено договір банківського вкладу (депозиту) з додатковими договорами до нього, на розміщення вкладу в розмірі 466 тис. грн на строк до 27 листопада 2014 року зі сплатою при його поверненні 23,5 % річних. Також 27 березня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Глобус» укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки (для фізичних осіб), 27 листопада 2014 року на вказаний рахунок банком було перераховано грошові кошти в розмірі 466 тис. грн та встановлено ліміт на їх виплату в розмірі 2 тис. грн на добу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів, зокрема, є договори та інші правочини.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Як випливає із змісту укладеного між банком та вкладником договору, його автоматична пролонгація та зміна умов в односторонньому порядку не передбачена. Відповідно, оскільки безпосередньо в договорі встановлено строк його дії - 610 календарних днів,з 27 березня 2013 року до 27 листопада 2014 року, то по настанню визначеної в договорі дати повернення вкладу - 27 листопада 2014 року, закінчується і дія укладеного між сторонами договору.

Отже, аналіз зазначених вище правових норм та умов договору банківського вкладу дає підстави для висновку про те, що відповідно дост. 598 ЦК України зобов'язання банку перед вкладником за договором банківського вкладу (депозиту) припинились у строк, встановлений договором банківського вкладу.

Закінчення строку дії договору і невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом.

Однак, ухвалюючи рішення про стягнення з банку на користь вкладника проценти, установлені договором банківського вкладу, 3 % річних та пенюпісля 27 листопада 2014 року, районний суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вищезазначені положення норм матеріального права до уваги не взяв та дійшов помилкового висновку про те, що правовідносини сторін, які виникли з договору банківського вкладу, припинилися після фактичного повернення цього вкладу.

Згідно з положеннями чч. 1, 2 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу.

У п. 3.3. договору банківського вкладу (депозиту) передбачено, що вклад виплачується вкладнику по закінченні строку розміщення вкладу, зазначеного у п. 1.4. даного договору, шляхом безготівкового перерахування на поточний (картковий) рахунок або шляхом видачі готівки з каси банку за умови подання вкладником відповідної заяви не пізніше ніж за три банківські дні до дати закінчення строку зберігання коштів.

Проте суди не врахували, що ОСОБА_3 за три банківські дні до закінчення строку зберігання коштів не зверталась до ПАТ «КБ «Глобус» із заявою про виплату вкладу шляхом видачі готівки з каси банку, у зв'язку з чим банк 27 листопада 2014 року виплатив вклад шляхом безготівкового перерахування на її поточний (картковий) рахунок, виконавши свої зобов'язання за договором банківського вкладу (депозиту), який згідно з п. 6.1. договору припинив свою дію після перерахування грошових коштів з депозитного на поточний (картковий) рахунок позивача.

Отже, 27 листопада 2014 року між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору банківського рахунка; за користування грошовими коштами, що знаходились на рахунку клієнта, банк повинен був сплатити проценти в розмірі, встановленому цим договором. При цьому договором не визначено розміру процентної ставки за користування депозитом у разі закінчення терміну його дії та неналежного виконання грошового зобов'язання за ним.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 10 червня 2015 року № 6-36цс15, від 11 травня 2016 року № 6-338цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Згідно з п. 3.3.1. Тарифів на послуги, що надаються держателям платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус» на залишок коштів на поточному (картковому) рахунку нараховуються проценти за ставкою 1 % річних.

Таким чином, суди дійшли передчасного висновку про застосування до даних правовідносин положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Пунктом 2.5.2. договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки передбачено, що кошти на рахунку використовуються тільки для здійснення операцій та розрахунків за допомогою ПК.

Отже, договором на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки не передбачено перерахування грошових коштів згідно з платіжним дорученням, тому у ПАТ «КБ «Глобус» були відсутні підстави для виконання наданого позивачем платіжного доручення від 5 грудня 2014 року № 1.

Щодо відшкодування позивачу комісії за оформлення платіжної картки, то суди не звернули уваги на те, що 25 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернулась до банку із власною письмовою заявою, на підставі якої банком було випущено додаткову платіжну картку.

Так, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК України на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув,не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. 303, 315 ЦПК України на викладене також уваги не звернув і залишив вказане рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 4 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 3 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик