Справа № 755/9238/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2016 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суд м. Києва САВЛУК Т.В. вивчивши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс» до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс» до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Вивчивши подану заяву про видачу судового наказу, вважаю, що в прийнятті даної заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 96 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано, серед іншого, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості .

На виконання вимог ч.3 ст.122 Цивільного процесуального кодексу України, суддею в порядку досудової підготовки справи здійснено запит до Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві, відповідно до наданої інформації ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до юрисдикції Деснянського районного суду міста Києва.

Згідно частини третьої ст. 100 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до п. 9, п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової допомоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника: документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватись обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише в позовному провадженні. Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Відповідно до положень частини першої ст.37 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу

Виходячи з викладеного, суддя приходить до висновку про відсунуть підстав для видачі судового наказу, оскільки вимоги заявника неможливо вирішити в наказному провадженні, так як в межах заявлених вимог Товариством з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс» про стягнення заборгованість за наданні житлово-комунальні послуги, визначено у якості боржника ОСОБА_2, при проведенні досудової підготовки справи з'ясувалось, що ОСОБА_2 змінила прізвище на «Гунько», що зумовлює необхідність вирішення питання про процесуальне правонаступництво, з урахуванням положень ст.37 Цивільного процесуального кодексу України, за наявності висловленої згоди з боку позивача, що неможливо при розгляді справи в порядку наказного провадження, а тому захист заявника - стягувача має здійснюватись шляхом пред'явлення позову за тими же вимогами у порядку позовного провадження до належного боржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 100, 101, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс» до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Роз'яснити заявнику його право звернутись до суду з тими ж самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я