Справа № 297/3087/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Берегівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що на протязі 37 років, а саме з 27.09.1978 року, тобто з часу реєстрації шлюбу з ОСОБА_2, вона зареєстрована та проживає в будинку під АДРЕСА_1

15.09.1991 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, а ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 помер.

17.05.1996 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, який 25.08.2009 року був розірваний.

Вищезначений житловий будинок зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_5, бабкою першого чоловіка ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 померла не залишивши заповіту, а її чоловік ОСОБА_6, помер ще раніше ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

ОСОБА_1 у вказаному будинку проживає з 27.09.1978 року разом з своїми дітьми: ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які згідно нотаріально посвідченої заяви не заперечують проти визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Протягом всього часу, позивач добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, сплачує комунальні послуги, податок з власників будівель, доглядає за будинком та утримує його. За зверненням ОСОБА_1 до Берегівським БТІ було виготовлено технічну документацію на будинок, згідно якої встановлено, що фізичний стан зносу будинку становить 55%. На даний час будинок знаходиться в занедбаному стані та потребує терміново капітального ремонту.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, за набувальною давністю.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує та просять задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача виконавчого комітету Берегівської міської ради в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі за наявними в справі документами.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно довідки про склад сім'ї, виданої Брегівською міською радою від 15.10.2015 року, довідки Берегівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області №16/4738 від 03.12.2015 року та будинкової книги вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 27.09.1983 року має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 (а.с.16, 19-20, 26).

Як вбачається з матеріалів справи, власник будинку ОСОБА_5 померла, а спадкоємець першої черги ОСОБА_2, який прийняв спадщину, вступив в управління спадковим майном, також помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.14, 23).

Таким чином, судом встановлено, що позивач набула право власності на житловий будинок за набувальною давністю, оскільки з моменту реєстрації (з 1983 року), постійно, безперервно протягом 32 років відкрито володіє будинком АДРЕСА_1.

Факт володіння вказаним спірним будинком підтверджується постійним, безперервним проживанням ОСОБА_1 в спірному будинку, реєстрацією в ньому з 1983 року, здійсненням сплати комунальних послуг, податків з власників будівель та укладанням договорів страхування будинку, про що свідчать копії квитанцій та договорів (а.с. 36-58).

Так, частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 2 даної статті встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України: особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Частина 4 даної статті передбачає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У пунктах 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (ред.2002р.) зазначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набуття ним чинності. Правила ст.344 цього Кодексу про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набуття чинності цим Кодексом.

Цивільний Кодекс набув чинності з 01 січня 2004 року, а значить перебіг строку відкритого володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати з 01 січня 2001 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які він посилався, як на підставу своїх вимог. Позивач довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном більше 32 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України).

Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.61 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов ОСОБА_1.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, ч. 1 61, 88, 197 ч.2, 213, 215 ЦПК України, ст.328, 331, 344, п.п. 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Берегівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності за набувальною давністю на одноквартирний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під АДРЕСА_1, Закарпатської області, загальною площею 71,2 кв.м., з яких житлова площа 34,3 кв.м., допоміжна 31,0 кв.м. та площа літніх приміщень 5,9 кв.м..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ільтьо І. І.