Справа № 583/8/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого Олійник О.В.,

за участю секретаря Наливайкіної Н.Л.,

без участі сторін та без фіксації процесу розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного Товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2016 року ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 20.12.2005 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №013/061/9880/42387, відповідно до якого позичальнику надано кредит в сумі 9000 доларів США строком до 19.12.2015 року, зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом, на умовах повернення кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячними платежами, згідно встановленого графіку. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 20.12.2005 року укладено договір поруки №42387-п, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобовязань. Позичальник взяті на себе зобовязання перед банком за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 03.12.2015 року утворилася прострочена заборгованість на загальну суму 1052,17 доларів США, яку просить стягнути позивач та судовий збір.

В судове засідання представник позивача не зявився, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи у його відсутність. В судовому засіданні 06.05.2016 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що 20.12.2005 року на виконання укладеного кредитного договору ОСОБА_2 було відкрито особовий рахунок, на який перераховано 9000 доларів США. Відповідач скористався отриманими кредитними коштами і сплачував кредит щомісячними ануїтетними платежами, які розраховувалися економістами банку за формулою, яка надає змогу щомісяця визначити рівні платежі. Розмір ануїтетного платежу складав 133,74 дол.США, з яких 38,39 дол.США по тілу кредиту та 95,35 дол.США по відсоткам. Цей платіж був би статичним, якщо б не було переплат з боку позичальника. Відсотки рахувалися в розмірі 12,5% згідно кредитного договору. Той факт, що у договорі у цифровому значенні вказано 12%, є механічною помилкою банку. Фактично погоджений сторонами розмір відсотків складає 12,5%, як зазначено у кредитному договорі словами. Просив задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність (а.с.52).

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в останнє судове засідання не зявилися з причини, яка визнана судом неповажною. В інших судових засіданнях проти позову заперечували, просили відмовити в задоволенні позову в звязку з тим, що у кредитному договорі визначений розмір відсотків 12%, а банк здійснює нарахування заборгованості виходячи з розміру відсотків 12,5%.

В судовому засіданні 24.03.2016 року відповідач ОСОБА_2 пояснив, що між ним та відповідачем 20.12.2005 року було укладено кредитний договір, згідно якого він отримав кредит в розмірі 9 000 доларів США. Який розмір відсотків погоджувався між сторонами, не памятає. Чи підписував даний кредитний договір, не памятає, але може сказати, що підписував якісь документи. Другий примірник кредитного договору йому того ж дня не було видано, в звязку з відсутністю на місті керівника банку та працівником банку запропоновано зайти за другим примірником договору пізніше. Однак потім це забулося, і він так і не отримав свій примірник кредитного договору. В подальшому, починаючи з дня отримання кредиту, щомісячно приходив до установи банку та погашав кредит в сумі, яку казав йому працівник банку, що становила приблизно 132 долара США в місяць. Потім у 2015 року різко підвищився курс долара по відношенню до гривні, і він втратив можливість погашати кредит.

В судовому засіданні 06.05.2016 року ОСОБА_2 змінив свою позицію та пояснив, що кредит в розмірі 9000 дол.США не отримував і не погашав його на протязі 10 років.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в письмовій заяві просить розгляд справи провести без її участі.

Оскільки сторони в судове засідання 11.05.2016 року не зявилися, справа розглядається відповідно до ст. ст. 169, 197 ЦПК України у відсутність сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.12.2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 013/061/9880/42387, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 9000 доларів США на споживчі цілі строком на 120 місяців з 20.12.2005 року по 19.12.2015 року, зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом, що підтверджується оригіналом кредитного договору, оглянутим в судовому засіданні, а також випискою з особового рахунку відповідача про перерахування коштів згідно договору (а.с.14).

Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що витікають з договору.

Пунктом 3.1. кредитного договору визначено, що кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування.

Відповідно до п. 1.3. кредитного договору погашення кредиту та відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом.

Пунктом 3.4. кредитного договору передбачено, що з підписанням цього Договору, у відповідності з чинним законодавством, позичальник доручає кредитору самостійно визначати порядок погашення кредитної заборгованості (кредиту, відсотків за користування кредитом, штрафів та пені).

Згідно п. 5.1. кредитного договору, позичальник зобовязується безготівковим платежем або готівкою, в касу кредитора щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3 цього договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 19.12.2015 року на рахунок, зазначений в п. 4.1. цього договору; щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне користування кредитних коштів на рахунок банку.

З виписки по рахунку вбачається, що кредитор свої зобовязання передбачені пунктом 4.1. кредитного договору виконав, 20.12.2005 року ОСОБА_2 було відкрито поточний рахунок 22136133, на який перераховано 9000 доларів США (а.с.150).

На виконання умов п.3.5, п.4.1 кредитного договору позичальник надав забезпечення по кредиту, а саме, майновий поручитель ОСОБА_3 30.12.2005 року надала в іпотеку банку жилий будинок з господарчими спорудами, розташований за адресою Сумська область, Охтирський районсело ОСОБА_4, вул..Комінтерна,5, оригінал іпотечного договору оглянутий в судовому засіданні.

З кредитного договору вбачається, що сторонами погоджено розмір відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % (двенадцать целых и пять десятых) відсотків річних.

Для визначення розміру відсотків, який було погоджено між сторонами, суд відповідно до правил статті 213 ЦК України застосовує тлумачення змісту правочину.

Частиною 4 ст.213 ЦК України визначено, що якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

За поясненнями сторін у судовому засіданні, графік погашення кредиту відповідно до п. 1.3. кредитного договору не складався та відповідачу не доводився.

Виходячи з викладеного у ч.4 ст.213 ЦК припису, суд враховує те, що на протязі 10 років ОСОБА_2 самостійно погашав кредит ануітетними платежами, які були розраховані банком виходячи з процентної ставки 12,5%, претензій банку з приводу розміру відсоткової ставки не заявляв.

Таким чином, суд вважає, що за кредитним договором розмір відсотків складає 12,5%.

Судом також встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 по кредитному договору №013/061/9880/42387 від 20.12.2005 року, між позивачем та ОСОБА_3 20.12.2005 року укладено договір поруки № 42387-п.

В п 2.1. договору поруки зазначено, що сторони договору, визначають, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з боржником за повернення сум кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій (а.с. 17).

Відповідно до п. 3.1. договору поруки, сторони договору встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної заяви, у відповідності до ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України.

З розрахунку заборгованості (а.с.102-107) вбачається, що останній раз платіж по кредитному договору позичальник вчинив 09.09.2015 року в сумі 50 доларів США, з них 37,35 доларів США погашення тіла кредиту, 12,65 доларів США погашення нарахованих відсотків.

Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору №013/061/9880/42387 від 20.12.2005 року, станом на 03.12.2015 року заборгованість за кредитом становить 968,46 доларів США, заборгованість по процентами 83,71 доларів США.

Згідно ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та умов закону.

Статтями 1049, 1054 Цивільного Кодексу України передбачено, що Позичальник зобовязаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Уклавши з ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності ОСОБА_2 порушив свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Пункт 14 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національний банк України станом на 11.05.2016 року встановив наступний курс гривні до іноземної валюти: 100 доларів США дорівнює 2519,6137 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 1052,17 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 11.05.2016 року становить 26 510,62 грн.

Згідно ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в розмірі по 609,00 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного Товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2) в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» (кореспондентський рахунок № 1 в ОПЕРУ Національного банку України, МФО 300001, ) заборгованість по кредитному договору №013/061/9880/42387 від 20.12.2005 року станом на 03.12.2015 року в сумі 1052,17 доларів США, з яких: тіло кредиту 968,46 доларів США, проценти 83,71 доларів США, що на день винесення судом рішення за курсом НБУ еквівалентно 26 510,62 грн. (двадцять шість тисяч пятсот десять гривень 62 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» судовий збір в розмірі по 609,00 грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Олійник