Справа № 577/1960/16-ц
Провадження № 6/577/63/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" травня 2016 р. м.Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.

при секретарі Мирошниченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Конотопі справу за заявою старшого державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1, заінтересовані особи: стягувач ОСОБА_2, боржник ОСОБА_3, Виконавчий комітет Конотопської міської ради як орган опіки та піклування про встановлення подальшого способу і порядку виконання рішення суду,-

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець Конотопського МВДВС ГТУЮ у Сумській області Назаренко Я.О., з посиланням на ст. 36 Закону України Про виконавче провадження та п.4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просить встановити порядок виконання рішення Конотопського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 40400 грн. шляхом надання дозволу на реалізацію будинку №50 по вул. Мічуріна та квартири АДРЕСА_1, які належать на праві власності боржниці ОСОБА_3

На обгрунтування вимог державний виконавець Назаренко Я.О. зазначив, що у відділі ДВС знаходиться виконавчий лист про примусове виконання вказаного вище судового рішення. Оскільки добровільно борг не погашається, то на належну боржнику нерухомість був накладений арешт. З метою реалізації нерухомісті, а також з урахуванням проживання в у житлі малолітніх дітей, здійснено запит до органу опіки та піклування про надання відповідного дозволу, проте, у цьому відмовлено, що і стало підставою звернення до суду із заявою про встановлення порядку виконання рішення.

Заінтересовані особи:

? боржник ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином;

? стягувач ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, подання підтримує (а.с.10);

? представник органу опіки та піклування ОСОБА_4 заперечує задоволенню заяви, при цьому посилається на діюче законодавство та необхідність захисту прав малолітніх дітей, які проживають у житлі належному боржнику.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Конотопському МВДВС ГТУЮ у Сумській області перебуває виконавчий лист, виданий Конотопським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 40400 грн. (а.с.3,6).

У процесі примусового виконання державним виконавцем накладений арешт на нерухоме майно належне боржнику ОСОБА_3, зокрема на будинок №50 по вул. Мічуріна та квартиру АДРЕСА_1.

З метою здійснення примусової реалізації арештованого майна та, враховуючи те, що в арештованому житлі проживають неповнолітні діти (а.с.4), державний виконавець звернувся до органу опіки і піклування про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, проте, в цьому було відмовлено (а.с.5). Тому державний виконавець звернувся до суду із заявою про встановлення порядку виконання рішення суду шляхом надання дозволу на примусову реалізацію вказаної нерухомості.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення і у виняткових випадках може змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічні положення, закріплені у ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, під зміною чи встановленням способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому розглядаючи заяву про встановлення порядку виконання рішення, суд не вправі змінювати зміст рішення або його суть.

Судом встановлено, що підставою звернення державного виконавця до суду із розглядуваною заявою стала відмова органу опіки і піклування у наданні дозволу на реалізацію арештованого нерухомого майна. При цьому державним виконавцем пропонується в якості іншого способу виконання рішення суду надати дозвіл на примусову реалізацію арештованого нерухомого майна.

З огляду на викладене суд вважає, що державним виконавцем фактично ставиться питання не про встановлення порядку виконання рішення суду, а висловлено клопотання про отримання від суду дозволу на продовження дій з реалізації арештованого нерухомого майна взамін прийнятого негативного рішення органом місцевого самоврядування, який наділений законними повноваженнями на ухвалення таких рішень.

Так, ч. 4 статті 177 СК України визначено, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Відповідно до частини 10 названої статті порядок провадження органами опіки та піклування визначеної законом діяльності, пов'язаної із захистом майнових прав дитини, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 67 Порядку провадження органами опіки та піклування визначеної законом діяльності, пов'язаної із захистом майнових прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. N 866, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про охорону дитинства" держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Таким чином суд приходить до висновку, що встановлення порядку виконання рішення суду про який просить державний виконавець, не передбачений ЗУ «Про виконавче провадження» та суперечить вказаним вище законодавчим та нормативним актам держави, за якими право на надання дозволів на розпорядження майном неповнолітньої дитини належить виключно органам опіки і піклування, а не суду.

За таких обставин вимоги державного виконавця не підлягають задоволенню..

Керуючись: ст. 373 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити старшому державному виконавцю Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 у задоволенні заяви.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_5