Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Сидоренко І.О.

при секретарі - Рудь Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 Слов'янського міськрайонного суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька. Дана позовна заява мотивована тим, що сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, спільне життя позивача і відповідача не склалося, декілька років вони мешкають окремо та не ведуть спільне господарство, жодних зв'язків не підтримують. Після початку подій н Сході України позивач з дитиною змушена систематично виїжджати та в'їжджати в зону АТО, але без відповідного дозволу батька дитини не може цього робити, оскільки на межі з територією проведення АТО та на усіх блокпостах вимагається такий самий дозвіл від батька, як і для виїзду за кордон. Крім того, позивач має родичів за кордоном і бажає періодично їх відвідувати, а також має можливість щорічно відпочивати на морі та оздоровлювати дитину. Оскільки відповідач ігнорує інтереси дитини, не дає своєї згоди на її виїзд за кордон, позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Просить суд надати їй дозвіл на вивіз дитини - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2 на неконтрольовану територію України (територію проведення антитерористичної операції), тимчасово окуповану територію України (Автономну Республіку Крим), а також за межі України на територію Російської Федерації на період часу до 05.09.2019 року; надати дозвіл на виготовлення проїзного документа для виїзду за кордон та на отримання паспорту громадянина України дитині без згоди батька.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, відповідно до яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3, батьком якої є ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_1.

Згідно зі Свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_5, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_1 05 липня 2013 року змінила прізвище на ОСОБА_1.

При вирішенні питання про можливість надати позивачці дозвіл на вивезення дитини суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 61 ч. 1 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

Статтею ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідченої копії, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину.

За змістом Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок, затвердженої Постановою Верховної Ради № 475-XIV від 05.03.1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації.

Статтею 3 «Конвенції про права дитини» встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, зокрема, відмовляється надати в передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_3 за кордон та в Автономну республіку Крим для її відпочинку та оздоровлення, а також для відвідування родичів на території, яка тимчасово не контролюються українською владою у Луганській та Донецькій областях (території проведення антитерористичної операції).

Отже, проаналізувавши фактичні обставини справи, виходячи з вищенаведених норм матеріального права та керуючись принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, відповідно до якого дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації, суд вважає, що надання дозволу позивачці на вивіз дитини ОСОБА_3 за межі України без дозволу її батька ОСОБА_2 права відповідача відносно дитини не порушить та буде таким, що відповідає інтересам дитини, що є підставою для задоволення даного позову.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 141 Сімейного Кодексу України, ст. 4 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. 3 «Конвенції про права дитини», принципу 6 Декларації прав дитини, пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дозвіл на вивіз та ввіз дитини - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на неконтрольовану територію України (територію проведення антитерористичної операції), тимчасово окуповану територію України (Автономну республіку Крим), а також за межі України на територію Російської Федерації на період часу до 05.09.2019 року.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дозвіл на виготовлення проїзного документа для виїзду за кордон, отримати паспорт громадянина України дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Горлівка Донецької області, без згоди батька ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду І.О.Сидоренко