Справа № 348/1607/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1097/2016
Головуючий у 1 інстанції Безбородько В.А. В. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Девляшевського В.А., Василишин Л.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Надвірнянського районного суду від 30 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 04.06.2015 року відповідачка ОСОБА_5 шляхом використання електронної пошти Агенства нерухомості «Юліан» , через мережу Інтернет надіслала на електронні поштові адреси агентств нерухомості м. Івано-Франківська електронного листа із недостовірною інформацією, яка принижує його людську честь та гідність і підриває його ділову репутацію.

У листі відповідачка зазначила наступне: «Увага! Увага! Увага! Інформація для всіх ріелторів! Забудівельник ОСОБА_4 та по сумісництву директор АН Юліан (вул.Шопена, 7) не розраховується з ріелторами за виконану роботу! Та обманює покупців! Будьте уважні, якщо надумаєте з ним співпрацювати!!!? Що він будує? Будинок по вул. Василя Стуса, (навпроти Ярковиці), який в даний час будує 3-ій поверх і грошей на подальшу будову немає, знаходиться на етапі «заморозки» будови!!! Та побудований будинок на Українській дивізії № 8. Будують йому підрядчики завжди інакші. На ОСОБА_6 будівництво проводить «Галкомбуд».

Крім того, у цьому листі-зверненні відповідачем було вказано відправника Агенство Нерухомості «Юліан», контактні телефони та імя відправника «Альона».

За змістом вказане звернення містить неправдиві відомості та факти, які у відношенні позивача взагалі не мали місця, а саме, позивач не є директором агентства нерухомості «Юліан» і будь-яких трудових чи цивільно-правових відносин з рієлторами, у тому числі з відповідачем, не має, ОСОБА_5 перебуває у цивільно-правових відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_7, ОСОБА_4 не надавав відповідачу жодної інформації про здійснення будівництва обєктів нерухомості та ведення ним підприємницької діяльності.

Позивач зазначав, що відповідачка працювала ріелтором у ОСОБА_7, в агентстві працювала вона одна. Між ним та відповідачкою склались неприязні відносини через оплату праці, вона погрожувала йому, що опозорить його.

Позивач просив суд визнати недостовірною інформацію відносно нього, поширену ОСОБА_5 у електронному листі зверненні від 04.06.2015 року, яка була надіслана на електронні поштові адреси агентств нерухомості, які зазначені у позовній заяві, та зобов`язати відповідача спростувати вищенаведену інформацію шляхом скерування листа на електронні адреси, стягнути з відповідача 50 000 гривень моральної шкоди і судові витрати.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 30 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення позивач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права. Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що ОСОБА_5 є неналежним відповідачем по справі, позивачем не доведено факт поширення ОСОБА_5 недостовірної інформації, яка містилась у листі електронної пошти фірми «Юліан», а відтак і не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення моральної шкоди. Проте з такими висновками суду апелянт не погоджується, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що 02.02.2015 року між ним та ФОП ОСОБА_7 укладено договір оренди приміщення, на підставі якого він передав у користування частину приміщення свого офісу, який розташований за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Шопена, 7, строком на 1 рік. Відповідно до умов чинного законодавства, договір підписано сторонами та скріплено печатками. Згідно акту прийому-передачі ним, апелянтом, передано ФОП ОСОБА_7 разом із приміщенням речі, серед яких три одиниці компютерів. Зазначає, що він як фізична особа-підприємець користується мережею Інтернет та має власну електронну скриньку для потреб агентства нерухомості, на яку його партнери по бізнесу надсилають свої пропозиції, листи тощо.

Після укладення договору оренди приміщення, ФОП ОСОБА_7 попросив дозволу використовувати його електронну скриньку для потреб агентства нерухомості «Юліан», власником якого є він, апелянт, а директором ФОП ОСОБА_7 Оскільки на момент укладення договору між ними були приятельські відносини, він погодився, однак з метою захисту вирішив обмежити доступ до неї та попросив ОСОБА_8 після укладення цивільно-правового договору, змінити пароль входу до електронної пошти. Отож, до його електронної пошти мали доступ тільки він, апелянт, ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_8, яка працювала у останнього. Рішенням суду підтверджено факт перебування відповідачки у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_7 та наявність конфліктних відносин між ним, апелянтом, та відповідачкою, однак останньою не спростовано, а судом не досліджено факт невикористання у роботі відповідачкою електронної скриньки. Апелянт стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б спростовували його доводи.

Стверджує, що допит свідка ОСОБА_9 проведено поверхнево, упереджено, без встановлення фактичних обставин справи.

Суд не звернув увагу, що згідно законодавства обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача.

Також, на думку апелянта, суд зробив поспішний висновок, що ОСОБА_8 є неналежним відповідачем, оскільки це не відповідає дійсності.

Судом невірно зроблено висновок про відсутність підстав для стягнення із ОСОБА_8 моральної шкоди, оскільки недостовірна інформація адресувалась конкретним особам (по електронній пошті відповідних фірм), яку може прочитати тільки працівник або керівник рієлторської фірми (хто знає пароль електронної пошти).

Зазначає, що його, як чесного, добросовісного та порядного підприємця, знає не одна фірма, з якою він співпрацює. Він постійно займається благодійністю, що підтверджується грамотами та листами-подяками. Розіслана інформація змусила його перебувати у напруженому психологічному стані, знервуватись, приймати заспокійливі та інші медичні препарати.

З наведених підстав просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала з мотивів, викладених у ній.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити, вважаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення представників, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено, що електронний лист направлений на адреси: Авеню АН < >, Авторитеь АН <>. Акрополь АН <>, Акрополь АН <agent > , Аксіома АН <ап > , Аксіома АН Ігор <> та інші з інформацією: «Увага! Увага! Увага! Інформація для всіх ріелторів! Забудівельник ОСОБА_4 та по сумісництву директор АН Юліан (вул.Шопена,7) не розраховується з ріелторами за виконану роботу!!! Та обманює покупців!!! Будьте уважні, якщо надумаєте з ним співпрацювати!!!!? Що він будує? - Будинок по вул.Василя Стуса (навпроти Ярковиці), який в даний час будує 3-ій поверх і грошей на подальшу будову не має, знаходиться на етапі «заморозки» будови!!! Та побудований будинок на Українській дивізії №8 Будують йому підрядчики, завжди інакші. На ОСОБА_6 будівництво проводить «Галкомбуд». Вказано відправника Агенство Нерухомості «Юліан», контактні телефони та імя відправника «Альона» (а.с.11).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не доведено позивачем, адже суду не представлено доказів, що електронний лист було направлено саме ОСОБА_8

Такий висновок відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства.

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди. Як видно, спір виник з приводу направлення вищезазначеного електронного листа із недостовірною, на думку позивача, інформацією, яка принижує людську честь та гідність позивача і підриває його ділову репутацію. Позивач стверджував, що цей лист був направлений саме відповідачкою.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Положенням ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно ст.34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно зі статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

У п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 р. за №1 зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію (ч.ч.1, 4 ст. 277 ЦК України).

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ч.7 ст.277 ЦК України).

Правильно застосувавши наведені норми матеріального права, суд вірно встановив, що не знайшли свого обєктивного підтвердження твердження позивача про вчинення неправомірних дій відносно нього саме відповідачем, оскільки належних доказів на підтвердження зазначеної обставини позивачем суду не надано. При цьому, суд вірно не взяв до уваги пояснення позивача, які свідчать лише про наявність конфліктних відносин між сторонами, проте не підтверджується факт вчинення неправомірних дій та заподіяння моральної шкоди саме відповідачем.

Вірну оцінку судом дано також показанням свідка ОСОБА_10, із яких вбачається, що ОСОБА_5 працювала в агентстві нерухомості «Юліан», а чи відправляла остання вищенаведену інформацію їй невідомо.

З огляду на викладене, висновок суд про те, що позивачем не надано суду незаперечних доказів, що дії вчинені саме ОСОБА_5, а не за втручання інших осіб, які мали доступ до електронної скриньки агентства нерухомості «Юліан», відповідає обставинам справи. Також суд вірно встановив, що невідомо, з якої саме електронної адреси надіслана інформація.

Оскільки відсутні докази, які б підтверджували заподіяння моральної шкоди відповідачем, суд правильно вважав, що не підлягає до задоволення також і вимога про відшкодування моральної шкоди, яка є похідною.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов правильного висновку, відмовивши в задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення дії щодо направлення електронного листа саме відповідачем ОСОБА_5

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: В.А. Девляшевський

ОСОБА_11