Дата документу 25.08.2016
Справа № 501/1793/16-ц
У Х В А Л А

25 серпня 2016 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд одеської області у складі:

Головуючого судді Смирнова В.В., при секретарі - Пращук А.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Чорноморськ, цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бахової В.І. Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2016 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив визнати незаконними дії державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Бахової В.І. від 03.11.2015 року про відмову у відкриті виконавчого провадження по виконавчому листу № 501/3428/2015-ц від 22.09.2015р. щодо зобовязання боржника ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ «ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит» (далі-Боржник) повернути ОСОБА_1 грошовий вклад .

У судовому засіданні представник Скаржника заявлені вимоги підтримав повністю.

Представники Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та «ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ «ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит» у судове засідання не зявились, письмові пояснення не надали, були повідомлені належним чином час та місце розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення представника скаржника, вивчивши матеріали справи,вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.10.2015 року Іллічівським міським судом в Одеській області видано, а скаржником отримано виконавчий лист по справі 501/3428/2015-ц. Скаржником надано до Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції заяву про відкриття виконавчого провадження та виконавчий лист по справі .

03.11.2015 року Приморським ВДВС Одеського міського управління юстиції в особі державного виконавця Бахової В.І. (далі - Державний виконавець) було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (далі Постанова) на підставі того, що «зазначена адреса боржника, не є територією Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ. Виконавчий документ предявлено не за підвідомчістю.».

Суд вважає, що дії державного виконавця при винесенні постанови не відповідали вимогам закону.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Відповідно до т.24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим Законом України Про

виконавче провадження, та предявлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Відповідно до п.2 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження»: «Боржником є юридична особа, визначена виконавчим документом». Відповідно до виконавчого листа Боржником визначено ПАТ «Банк «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» в особі філії «Одеське регіональне Управління ПАТ «Банк « ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», місцезнаходження якого фактично на дату винесення оскаржуваної постанови знаходилось (відповідно до карти адміністративного устрою м.Одеси) на території Приморського адміністративного району м.Одеси,за адресою вул. Армійська, буд 18-б, м.Одеса, 65000, тобто є територією Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ. Така ж адреса філії Боржника у м.Одеса юридичної особи, вказана і в виконавчому листі. На дату розгляду справи адреса Одеської філії Боржника зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_1, Приморський адміністративний район м.Одеси, 65014. Відповідно до відкритого джерела на сайті Мінюсту України Єдиний реєстр юридичних осіб - ця інформація є загальновідомою і не потребує доказування згідно ч.2 ст.61 ЦПК України.

Скаржник звернувся до суду з оскарженням дій Державного виконавця з порушенням строків, передбачених ч.1 ст.385 ЦПК України. Проте, Скаржником надані матеріали листування з вищими органами державної влади України, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, що підтверджує спроби Скаржника повернути суму боргу. Державним виконавцем не надано доказів вручення оскаржуваної постанови Скаржнику. За таких обставин, та відповідно до наступного обґрунтування, суд вважає причини пропущення строку для подання скарги поважними, а строк таким, що підлягає поновленню.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»: «1.Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.»

Згідно ч.1 ст.10 ЦК України: «Чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України», ця норма також закріплена у ч.1 ст.9 Конституції України: «Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України».

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальних принципах міжнародного права», Ст.13 Конституції України передбачає, що держава «забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності.».

Відтак у п 53 Рішення Європейського Суду по справі «ОСОБА_2 протиУкраїни» від 29 червня 2004 року за заявою № 18966/02 зазначено: «Суд нагадує, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту 1статті 1 Протоколу № 1», У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння (п. 52 рішення Європейського суду по справі "ОСОБА_4 проти України" від 15 жовтня 2009 року, заява N 40450/04). «Суд також повторює, що саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції» (п.54 рішення по справі "ОСОБА_4 проти України" заява N 40450/04).

Державний виконавець, приймаючи рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження, не прийняв до уваги, що наявні всі відомості та дані, яких достатньо для

відкриття виконавчого провадження та виконання виконавчого листу тим самим спричинив тяганину та істотно обмежив права Заявника. Враховуючи наведене, у діях державного виконавця вбачаються порушення ст.5 Закону України Про виконавче провадження, де зазначено, що державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених Законом України Про виконавче провадження , неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Законом України N 475/97-ВР«Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» , від 17.07.1997, яким було ратифіковано Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950 року, відповідно до якої виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 вказаної Конвенції, а також ст.13 Конвенції: «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».

Враховуючи наведене суд вважає дії державного виконавця незаконними, а постанову від 03.11.2015 року про відмову у відкриті виконавчого провадження по виконавчому листові № 501/3428/2015-ц від 22.09.2015р.такою, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 8, 15, 60, 386, 387 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Поновити строк оскарження неправомірних дій державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 03.11.2015 року про відмову у відкриті виконавчого провадження по виконавчому листу від 22.09.2015р.визнати незаконною та скасувати.

Виконавчий лист повернути у Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції за адресою: м. Одеса, вул. Пастера,буд.58.

Зобовязати державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, вжити передбачених законодавством заходів для виконання Виконавчого листа по справі №501/1793/16-ц, виданого Іллічівським міським судом Одеської області, про повернення ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ «ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит» грошового вкладу (депозиту) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Ухвала набирає законної сили після закінчення пятиденного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, або отримання її копії.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області ОСОБА_5