АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1282/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Монастирищенських районних електромереж, публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до Монастирищенських районних електромереж, ПАТ «Черкасиобленерго» про зобовязання вчинити дії.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 27.07.2015 року він звернувся до директора Монастирищенських районних електромереж ОСОБА_7 із заявою по виконанню робіт, повязаних із підключенням господарства замовника до електромережі розташованого по вул. Набережна, 23, в с. Лукашівка Монастирищенського району Черкаської області.

07.08.2015 року надійшла відповідь щодо приєднання до електричних мереж житлового будинку по вул. Набережна, 23, в с. Лукашівка, однак з посиланням на відсутність інформації по електрогосподарству за вказаною адресою, йому було відмовлено у підключенні до електоромережі, оскільки існує встановлений порядок приєднання, який передбачений постановою НКРЕ № 32 від 17.01.2013 року, якою затверджено нові правила приєднання до електричних мереж, а також постановою № 115 від 12.03.2013 року затверджено методики плати за приєднання електроустановок до електричних мереж № 71 від 31.03.2014 року. Відповідно до вказаних нормативних документів, щоб оформити приєднання до електромереж абонента йому було запропоновано здійснити певний перелік дій. У звязку з чим, позивач направив запит до Монастирищенських районних електромереж про надіслання на його адресу вищезазначених нормативних документів, однак копії даних документів отримані не були.

Позивач не погоджується із відмовою виконавця задовільнити його звернення від 27.07.2015 року, а також із тим, що у них відсутня інформація по електрогосподарству за вказаною адресою. Вважає, що є всі підстави для звернення щодо підведення трифазного струму до капітальної будівлі двоповерхового гаража, розташованого по вул. Набережній, 23, с. Лукашівка Монастирищенського району. Зазначає, що утримання ліній електропередачі, надання послуг, що стосується якості електоренергії, яка надається споживачу, є обов?язком виконавця.

Просив зобовязати Монастирищенський РЕМ надати відповідь на запит, що стосується надіслання копій нормативних документів, що регламентують порядок приєднання споживача до електромережі.

Зобовязати відповідача виконати роботи по заміні аварійної кінцевої опори № 24, розташованої біля домоволодіння по вул. Набережній, 23, с. Лукашівка Монастирищенського району Черкаської області.

Зобовязати відповідача підключити лінію електропередач, прокладену ОСОБА_6 до первинного трансформатора.

Зобовязати здійснити приєднання електромережі від кінцевої опори № 24 до гаража.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25 березня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог, що стосуються надіслання копій нормативних документів, що регламентують порядок приєднання споживача до електромережі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки вказані позовні вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено у звязку із пропуском строку позовної давності.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані /пропущення строку позовної давності тощо/, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до положень ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує на те, що рішення суд є неправосудним з тих підстав, що суд проігнорував Закон України «Про захист прав споживачів, який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та їх виробниками; в порушення вимог ст. 40 ЦПК України допустив до участі у справі представника відповідача без належно посвідчених повноважень, оскільки одна і та ж особа представляла інтереси обох відповідачів, юрисконсульт ОСОБА_8 здійснював захист інтересів відповідача без жодних повноважень. Також вказує на те, що правовідносини між позивачем та відповідачами не можуть регулюватися на підставі КПК України у цивільній справі, суд умисно зволікав з ухваленням рішення по справі та в порушення вимог ст. 224 ЦПК України не вирішив спір в порядку заочного розгляду справи. Також вказує на те, що строк позовної давності не розповсюджується на об»єкти життєзабезпечення людини /електропостачання, газопостачання та водопостачання/.

Судом в ході розгляду справи було встановлено, що згідно технічної документації на встановлення та підключення до лінії електропередач та розрахункової книжки вбачається, що між позивачем та Монастирищенським РЕМ у 1993 році виникли договірні правовідносини на постачання електроенергії.

Як вбачається з відповіді департаменту електроенергетичного комплексу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 13 січня 2016 року, правила користування електроенергією в Україні у період з 1981 по 1999 рік регулювались «Правилами користування електричною і тепловою енергією», затверджених наказом Міністерством енергетики та електрофікації СРСР №310 від 6 грудня 1981 року. Відповідно до яких, у 1992-1993 роках електропостачання до помешкань побутових споживачів здійснювались на підставі відкритих енергопостачальником особових рахунків, а приєднання помешкань до електричних мереж енергопостачальника відбувалось на підставі оформленої письмової заяви.

А вже з 1999 року відносини між побутовими споживачами та енергопостачальником регулюються вимогами Правил користування електричною енергією для населення (ПКЕЕН), затверджених постановою Кабінету Міністрів України 26.07.1999 № 1357. Згідно з вимогами яких, передбачається укладення договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, як новим споживачем так і існуючим, що розробляється енергопостачальником згідно з типовим договором про користування електричною енергією.

Виключний перелік підстав, у разі настання яких енергопостачальник має право припинити електропостачання до помешкання споживача, визначений вимогами пункту 35 ПКЕЕН або за заявою споживача.

При цьому, у випадку відключення помешкання споживача від електричних мереж, після оплати споживачем вартості витрат на повторне підключення та збитків, завданих електропостачальнику, згідно з вимогами пункту 36 ПКЕЕН, енергопостачальник має відновити електропостачання до домоволодіння такого споживача. Можливість розірвання договору про користування електричною енергією, укладеного між побутовим споживачем та енергопостачальником, за ініціативою енергопостачальника та в односторонньому порядку, вимогами нормативних документів в галузі електроенергетики не передбачено.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що на момент ухвалення рішення, порядок приєднання нових, а також реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників до електричних мереж регулюється Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж (ППЕЕМ), затвердженими постановою НКРЕ від 17.01.2013 №32, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 08.02.2013 за №236/22768.

З листа Монастирищенського РЕМ вбачається, що відповідач розяснював позивачу правила підключення споживача до електропостачання та рекомендовано прибути до РЕМ з відповідними документами для подальшого вирішення питання (а.с. 57 - 58).

Згідно довідки Лукашівської сільської ради № 48 від 02.11.2015 року та витягу з єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 46850723 від 03.11.2015 року вбачається, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на майно, яке знаходиться по вул. Набережній с. Лукашівка Монастирищенського району.

Судом першої інстанції було встановлено, що упродовж з 24 листопада по 7 грудня 2000 року в с. Лукашівка Монастирищенського району мало місце стихійне лихо у виді снігу, мокрого снігу, льодяного дощу, ожеледі при температурі повітря 2-4 градуси морозу, що призвело до знеструмлення сіл області, в тому числі і сіл Монастирищенського району, і було пошкоджено значну частину ліній електропередач, в тому числі і лінію електропередач до помешкання позивача, що підтверджено довідкою Лукашівської сільської ради та даними Черкаського обласного центру з гідрометеорології (а.с. 158, 202 ).

А тому, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивачу було відомо про його порушене право про, що вказують загальновідомі факти про стихійне лихо, яке мало місце на території Монастирищенського району у 2000 році, і які відповідно до ч. ч. 1-2 статті 61 ЦПК України визнанні сторонами і є загальновідомими, тому не підлягають доказуванню. А тому, й не можна зробити висновок про те, коли саме стало відомо про стихійне лихо і пошкодження лінії електропередач.

Відповідно до п. 1 Перехідних положень Закону України №435-1У від 16 січня 2003 року ЦК України набирає чинності з 1 січня 2004 року. Пункт 6 вказаних положень вказує на те, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред?явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим кодексом.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (у редакції 2004 року).

Із матеріалів справи вбачається, що в липня 2008 року ОСОБА_6 звертався в суд в порядку адміністративного судочинства та просив зобов»язати Монастирищенські районні електромережі вчинити дії по ремонту /відновленню/ лінії електропередачі енергії і підведенню трифазного струму до його домоволодіння.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29.07.2008 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.1.2009 року, провадження у справі за адміністративним позовом було закрито та роз»яснено ОСОБА_6 його право звернення до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 3, 4 статті 267 ЦК України у редакції 2004 року позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності до постановлення рішення судом /а.с. 205/.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки з позовом в суд ОСОБА_6 звернувся тільки у вересні 2015 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні його позову з підстав пропуску строку позовної давності.

Викладені в апеляційній скарзі твердження апелянта про ігнорування судом положень Закону України «Про захист прав споживачів», про те, що правовідносини між позивачем та відповідачами не можуть регулюватися на підставі КПК України у цивільній справі, а строки позовної давності не розповсюджуються на об»єкти життєзабезпечення людини /електропостачання, газопостачання та водопостачання/ колегія суддів вважає надуманими, не конкретизованими та такими що не можуть свідчити, як вказує апелянт, про неправосудність рішення суду.

Позиція апелянта про те, що в порушення вимог ст. 40 ЦПК України суд допустив до участі у справі представника відповідача без належно посвідчених повноважень, оскільки одна і та ж особа представляла інтереси обох відповідачів, юрисконсульт ОСОБА_8 здійснював захист інтересів відповідача без жодних повноважень, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме наявною в матеріалах справи довіреністю /а.с. 36, 37/.

Позиція апелянта про порушення судом норм процесуального права, а саме що суд навмисно зволікав з розглядом справи та в порушення вимог ст. 224 ЦПК України не вирішив спір в порядку заочного розгляду справи, колегія суддів також не може прийняти до уваги, оскільки вважає такими що не свідчать про неправильне вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, були предметом розгляду суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Монастирищенських районних електромереж, публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про зобовязання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :