Справа № 203/6416/15-ц
Провадження № 2/0203/256/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменка С.В.,

при секретарі Заярній А.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Анчуткіної М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального центру соціального обслуговування (надання соцальних послуг) Кіровського району міста Дніпропетровська про стягнення доплати за працю за сумісництвом, -

встановив:

25 листопада 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до Територіального центру соціального обслуговування Кіровського району м. Дніпропетровська про доплату праці за сумісництво. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 08 вересня 2009 року позивач був прийнятий на роботу до відповідача на посаду сторожа. Крім своїх посадових обов'язків позивач виконував обов'язки прибиральника, двірника, садовника, у зв'язку з чим позивач просить суд витребувати у відповідача виплату заборгованості по заробітній платі, як сумісника у розмірі 50% від мінімального окладу протягом 3 років, а саме 24 804 гривні. (а.с.1-2)

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, вказувала, що позивач виконував обов'язки передбачені трудовим договором та посадовою інструкцією сторожа. Жодних дій не передбачених трудовими обов'язками позивач не виконував. В задоволенні позову просила відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку виходячи з такого.

09 вересня 2009 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був прийнятий на роботу до Територіального соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Кіровського району на посаду вартівника, на підставі наказу №70 від 08 вересня 2009 року, що підтверджується записом № 28 трудової книжки належної позивачу. (а.с.5)

Згідно з ст. 21 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП України) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Територіальний центр соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян згідно постанови Кабінету Міністрів України №1417 від 29 грудня 2009 року перейменовано на Територіальний центр соціального обслуговування Кіровського району м. Дніпропетровська. (а.с.5)

Відповідно до ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: 1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Згідно наявних в матеріалах справи документах вбачається, що позивач був ознайомлений посадовою інструкцією вартівника/сторожа, умовами праці, правилами внутрішнього розпорядку центру, колективним договором, затвердженою директором терцентру 08 вересня 2009 року, 10 січня 2012 року, 06 серпня 2015 року, що підтверджується його підписом на вказаних документах (а.с.24-25, 26-27, 28-29, 30-42)

Відповідно до завдань та обов'язків посадової інструкції, сторож проводить прибирання ганку та веранди протягом чергування, закінченні чергування здає наступному черговому у належному вигляді. В зимовий період допомагає чистити подвір'я тер центру від снігу. В літній період поливає квіти, що знаходяться на території подвір'я, щоденно у робочі дні о 5 годині ранку відчиняє вікна спалень та відпочинку для провітрювання, у вихідні та святкові дні проводить прибирання території подвір'я, а саме, підмітає двір зі збиранням сміття у бак, очищає подвір'я від снігу, проводить провітрювання спалень та зали відпочинку другого поверху. (а.с.6)

На думку позивача вище вказані обов'язки є сумісництвом професій.

Згідно ст. 31 КЗпП України власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

Працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. (ст.105 КЗпП України).

Безпосередньо питання суміщення професій та посад регулюється постановою Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» від 4 грудня 1981 року № 1145 та Інструкцією про порядок та умови суміщення професій (посад), затвердженою постановою Держкомпраці СРСР, Мінфіну СРСР та ВЦРПС від 14 травня 1982 року № 53-ВЛ, які підлягають застосуванню на території України відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України деяких актів законодавства Союзу РСР» від 12 вересня 1991 року № 1545-XII.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено в судовому засіданні, позивач не виконував обов'язків тимчасово відсутнього працівника, вакантні посади у відповідача відсутні, тобто немає економії фонду оплати праці. Натомість позивач виконував свої обов'язки, визначені його посадовою інструкцією, тому відсутнє суміщення професій, посад.

Крім того, відповідно до абз.2 ст.1021 КЗпП України умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1 «Про затвердження положень про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», затвердженого сумісним наказом №43 від 28 червня 1993 року Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством фінансів України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 червня 1993 р. за № 76, сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом. Для роботи за сумісництвом згоди власника або уповноваженого ним органу за місцем основної роботи не потрібно.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки виконання обов'язків в робочий час, які позивач вважає сумісництвом роботи, передбачені трудовим договором і посадовою інструкцією сторожа, то відсутні підстави вважати, що він працював за сумісництвом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, у суду відсутні підстави для вирішення питання про обґрунтованість розширення посадових обов'язків позивача за рахунок вимог до суміжних професій.

При таких обставинах позовні вимоги ОСОБА_1 з позовом до Територіального центру соціального обслуговування Кіровського району м. Дніпропетровська про доплату праці за сумісництво задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки на моменту звернення до суду позивач був звільнений від сплати судового збору згідно п.1 ч. 1 ст. 5 закону України «Про судовий збір» та у зв'язку із відмовою у позові, судові витрати по справі стягненню не підлягають і відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. 21, 29, 31, абз.2 ст.1021 Кодексу законів про працю України, п.1 «Про затвердження положень про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», затвердженого сумісним наказом № 43 від 28 червня 1993 року Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством фінансів України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 червня 1993 р. за № 76, постановою Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» від 4 грудня 1981 року № 1145, Інструкцією про порядок та умови суміщення професій (посад), затвердженою постановою Держкомпраці СРСР, Мінфіну СРСР та ВЦРПС від 14 травня 1982 року № 53-ВЛ, постановою Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України деяких актів законодавства Союзу РСР» від 12 вересня 1991 року № 1545-XII, ст.ст.10-12, 58-61, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального центру соціального обслуговування (надання соцальних послуг) Кіровського району міста Дніпропетровська про стягнення доплати за працю за сумісництвом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 25.01.2016 р.

Суддя С.В. Єдаменко