АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №640/8498/15-ц Головуючий 1 інстанції: Сенаторова В.М.
Провадження: № 22ц/790/5299/16
Категорія: договірні Суддя-доповідач: Гуцал Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 28 липня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк (далі ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач посилався на те, що 18 листопада 2010 року ОСОБА_2, ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання баківських послуг у ПриватБанку і отримала кредитну картку «Універсальна».

15 травня 2012 року ОСОБА_2 було переоформлено кредитну картку «Універсальна» на престижну кредитну картку «Gold», що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, зі сплатою 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань, станом на 31 березня 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 28758,34 гривень, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 28 липня 2015 року, описка в якому була виправлена ухвалою того ж суду від 28 липня 2015 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 29 червня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, представник позивача проти задоволення скарги заперечувала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 листопада 2010 року ОСОБА_2 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» і отримала кредитну картку «Універсальна».

За змістом вказаної заяви ОСОБА_2 погодилась, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між сторонами договір про надання банківських послуг, затверджених Наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06 березня 2010 року №СП-2010-256.

Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердила, що вона погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, зобов'язується їх виконувати, а також регулярно знайомитися із їх змінами, що розміщуються на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк».

18 листопада 2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» відкрив кредитний картковий рахунок «Універсальна» на ім'я ОСОБА_2 та видав їй платіжну картку.

15 травня 2012 року ОСОБА_2 було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Gold» НОМЕР_1 строком дії до травня 2014 року, за тарифами якої відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитом 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Ця картка за типом є відновлювальною.

Згідно п.п.2.1.1.2.3; 2.1.1.2.4 клієнт надає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і банк має право в будь-який момент змінити його розмір.

Матеріали справи свідчать, що позивачем неодноразово змінювався кредитний ліміт, і на час закінчення строку дії картки становив 17950 гривень, що відповідає умовам кредитного договору.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору, станом на 31 березня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 28 758,34 гривень, з яких: 17947,03 гривень - заборгованість за кредитом; 8420,78 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 544,89 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1345, 64 гривень - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості наданим ПАТ КБ «ПриватБанк».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 28 758,34 гривень, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення кредиту і сплати процентів та неустойки.

Колегія суддів з таким висновком погоджується.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що в договорі не зазначено розмір кредиту, який було їй видано, що унеможливлює перевірку правильності розрахунку заборгованості, є безпідставним. Матеріали справи містять достатньо письмових доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитом, і відповідачем не надано жодного доказу який би спростовував чи ставив під сумнів ті, що надані позивачем.

Не спростовують висновків суду і доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем доказів про строк дії картки «Gold» та факту отримання цієї картки відповідачем.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції такі доводи ОСОБА_2 були перевірені, на вимогу відповідача позивачем були надані письмові докази, які свідчать і про строк дії картки і про факт активного користування цією карткою відповідачем (а.с.113-139).

Як зазначено вище, строк дії картки - до травня 2014 року (а.с.113).

Виписка по особовому рахунку та розрахунок заборгованості свідчать, що ОСОБА_2 фактично безперервно до березня 2014 року користувалася платіжною карткою «Універсальна Gold», НОМЕР_1 (як знімала грошові кошти так і поповнювала рахунок). Оскільки вказаний рахунок є відновлювальним, всі сплачені суми поверталися на картковий рахунок, з вирахуванням плати за користування кредитними грошовими коштами. Після поповнення рахунку, грошові кошти знову акумулювалися на вказаному рахунку для подальшого їх використання.

Зазначені обставини свідчать про неспроможність доводів відповідача щодо недоведеності позивачем факту отримання нею платіжної картки «Універсальна Gold». Слід зазначити, що в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 не спростовувала факт користування нею вказаною платіжною карткою.

Не можна визнати обґрунтованими і доводи апеляційної скарги стосовно пропуску позивачем строку позовної давності.

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Як зазначено вище, відповідач користувалась платіжною карткою на умовах кредитування - «Універсальна Gold», а тому повернення грошових сум - встановленого кредитного ліміту, плату за користування кредитом та комісії з обслуговування, передбачено частинами (у вигляді платежів, які нараховуються у розмірі 7 відсотків від заборгованості, але не менш ніж 50 гривень).

Вищевказаними умовами кредитування передбачено також пільговий період - 55 днів по кожній витраті, що свідчить про відсутність щомісячних платежів. Таким чином, позичальник скористувавшись кредитними грошовими коштами, в рамках пільгового періоду, взагалі звільнений від сплати відсотків. Комісія за обслуговування кредитного рахунку нараховується не щомісячно, а один раз з першою тратою по карті.

За встановлених обставин, посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справі 6-14цс14 є помилковим.

Як зазначено вище, платіжна картка діяла до травня 2014 року, виписка по особовому рахунку та розрахунок заборгованості свідчать, що відповідач систематично здійснювала операції з платіжною карткою і останній раз ОСОБА_2 користувалась карткою 21 березня 2014 року, а заборгованість за кредитним договором виникла з 30 квітня 2014 року.

З даним позовом банк звернувся 12 травня 2015 року - в межах загального строку позовної давності.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 28 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: