Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 19 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Шевчук А.М.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 11 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначала, що 13.08.2014 року вона уклала договір позики з відповідачем ОСОБА_5, відповідно до якого остання отримала грошові кошти в розмірі 240 000 грн. строком до 11.05.2016 року. З метою забезпечення зобов'язань за договором позики між нею та ОСОБА_5 13.08.2014 року укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. В порушення умов договору позики позичальник не розпочав виплату коштів. 10.03.2015 року позичальник повідомила її про те, що сплачувати борг вона не має можливості через скрутне матеріальне становище, для звернення стягнення на предмет іпотеки їй необхідно звертатися до власника квартири ОСОБА_3 Враховуючи вищевикладене, просила звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до п.11.3.1 договору іпотеки від 13.08.2014 року, а саме: визнати за ОСОБА_1 право власності на предмет іпотеки: об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 51,2 кв.м., вартістю 388 688 грн., що належить ОСОБА_6, в рахунок основного боргу - в сумі 240 000 грн., що підлягають сплаті іпотекодержателю.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 11 січня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки відповідно до п. 11.3.1 договору іпотеки від 13.08.2014 року, а саме: визнано за ОСОБА_1 право власності на предмет іпотеки: об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 51,2 кв.м., вартістю 388 688 грн., що належить ОСОБА_6, в рахунок основного боргу - в сумі 240 000 грн., що підлягають сплаті іпотекодержателю. Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 2 400 грн., а саме по 1 200 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції та неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Зокрема, вказує, що 30.10.2015 року він взяв участь у проведенні електрононних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2, та став переможцем вказаних торгів. Рішення суду першої інстанції було ухвалене без його участі, що являється порушення його законних прав. Позивач та відповідачі незаконними діями намагаються унеможливити зареєструвати за ним право власності на квартиру.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13.08.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 через її представника ОСОБА_7 був укладений договір позики, згідно якого позивачка надала позичальнику кошти у розмірі 240 000 грн., з кінцевим терміном повернення до 11.05.2016 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 13.08.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 через її представника ОСОБА_7 був укладений договір іпотеки, відповідно до п.1 якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_3.

За змістом п.10 договору іпотеки звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору.

Відповідачка ОСОБА_8 взятих на себе грошових зобов'язань належним чином не виконала.

На час укладення договору іпотеки квартира АДРЕСА_4 належала ОСОБА_6 на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12.01.2012 року, яким був задовлений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визання дійсним договору дарування та визнання права власності на квартиру.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 13 січня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким БлагінійБрошайт І.Р. відмовлено в задоволенні позову.

На виконанні у Богунському ВДВС Житомирського МУЮ знаходилося зведене виконавче провадження №39280217 від 22.08.2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь фізичних та юридичних осіб заборгованості.

Згідно протоколу №126457, переможцем прилюдних торгів, які відбулися 30.10.2015 року, предметом яких була квартира АДРЕСА_4 став ОСОБА_4

25 грудня 2015 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_9, на підставі акта про проведені електронні торги, затвердженого в.о. начальника Богунського ВДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_10, 24 листопада 2015 видав ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_5, що раніше належала ОСОБА_3

Тобто, у ОСОБА_4 виникло право власності на спірну квартиру, ще до ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення.

Рішенням від 10 лютого 2016 року державним реєстратором відмовлено ОСОБА_4 у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_5, оскільки наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

При розгляді цієї справи судом першої інстанції не звернуто уваги на таке.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст.130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано до судового розгляду, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Судом звернуто стягнення на предмет іпотеки відповідно до п. 11.3.1 договору іпотеки від 13.08.2014 року, а саме: визнано за ОСОБА_1 право власності на предмет іпотеки: об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 51,2 кв.м., вартістю 388 688 грн., що належить ОСОБА_6, в рахунок основного боргу - в сумі 240 000 грн., що підлягають сплаті іпотекодержателю.

Разом з тим, виконати судове рішення неможливо, оскільки до ухвалення судом першої інстанції рішення суду, ОСОБА_4 25 грудня 2015 року на підставі акта про проведені електронні торги було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4.

Відтак, рішення у справі прямо впливає на права та законні інтереси ОСОБА_4 стосовно спірного майна, проте у порушення наведених вимог процесуального права суд першої інстації не вирішив питання про заміну неналежного відповідача або про залучення ОСОБА_4 до участі в справі як співвідповідача.

За таких обставин позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 І Р., ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки не може бути задоволений.

Оскільки апеляційний суд не наділений повноваженнями щодо залучення до участі в справі осіб, які не брали в ній участь в суді першої інстанції, та у звязку з допущеними судом порушеннями вищенаведених норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржуване рішення слід скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову на підставі ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 11 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді