АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Житло сервіс плюс», Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції м. Києва, Київська міська державна адміністрація, Головне управління з державного нагляду (контролю) у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту у м. Києві, Головне управління Державної санітарно-епідеміологічної служби у м. Києві, Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища, про усунення порушень та приведення майна у попередній стан,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року,

встановила:

УхвалоюШевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року клопотання представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відхилено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду з постановленням нової ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не обґрунтовано необхідності забезпечення позову, не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є зобов'язання відповідача демонтувати конструкцію на зовнішній стіні квартири 70, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тургенівська, 469/11 та повернути фасад будинку в попередній стан.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позовзабезпечується, зокрема накладенням арешту на майноабо грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

В заяві про забезпечення позову, заявник просить заборонити будівництво балкону на 14 поверсі будівлі №46/11 по вул. Тургенівській в м. Києві, а саме в квартирі №70, що належить ОСОБА_2

Відповідно до роз'яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи, що заявником не обґрунтовано необхідності забезпечення позову, не надано доказів, що на даний час проводяться будівельні роботи, не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 13 квітня 2016 року постановлена з додержанням вимог закону, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В.Поліщук