У Х В А Л А

Іменем України

12 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бондаренка Ю.О.,

суддів Куцина М.М., Павліченка С.В.,

при секретарі Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 лютого 2015 року по справі за позовом заявою органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому до ОСОБА_1, АКІБ «Укрсиббанк», третя особа приватний нотаріус ОСОБА_2 про захист права проживання малолітньої дитини та визнання недійсним договору іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, АКІБ «Укрсиббанк», третя особа приватний нотаріус ОСОБА_2 про захист права проживання малолітньої дитини та визнання недійсним договору іпотеки.

Позов мотивовано тим, що до органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому звернулась ОСОБА_1 з заявою щодо передачі в іпотеку квартири за адресою вул.Грибоєдова,18 «а», в м.Ужгород. Перевіркою встановлено, що дана квартира, була передана в іпотеку, в забезпечення виконання зобовязання, що витікають із кредитного договору №1 № 0 від 19.06.2008 року та кредитного договору №2 №0 від 19.06.2008 року, укладених між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1. Договір іпотеки не був погоджений з органом опіки та піклування хоча в квартирі проживав і проживає малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з чим на думку позивача при укладенні договору було порушено вимоги ст. 177 СК України , що є підставою для визнання договору іпотеки недійсним.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16 лютого 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити позов.

Представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник банку заперечив щодо задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити, пояснення інших учасників судового процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, квартиру №3 загальною площею 53,30 кв.м., житловою площею 13,50 кв.м., яка знаходиться в м. Ужгороді, вул. Грибоєдова. 18 «а», було придбано ОСОБА_1 за договором купівлі продажу 19.06.2008 року.(а.с.6)

Цього ж дня 19.06.2008 року зазначена квартира була згідно договору іпотеки № 0 від 19.06.2008 року, передана ОСОБА_1 в іпотеку в забезпечення виконання зобовязання, що витікають із кредитного договору №1 № 0 від 19.06.2008 року та кредитного договору № 2 № 0 від 19.06.2008 року, що були укладені між АКІБ «УкрС'иббанк» та ОСОБА_1В.(а.с.4-5)

ОСОБА_1 є матір'ю малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.43-44,49)

Дитина була зареєстрована у зазначеному житлі з 25.06.2010 року, що підтверджується будинковою книгою, за заявою ОСОБА_1 та зі згоди банку (повідомлення від 25.06.2010 року № 137/337-1725) (а.с. 41, 62).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи договір іпотеки від 19.02.2008 року не був погоджений у встановленому порядку Органом опіки та піклування, завданням якого є захист прав неповнолітніх та малолітніх дітей при вирішенні питання розпорядження майном, яким вони володіють чи користуються.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 177 СК України, в редакції що діяла станом на 19.06.2008 року дату укладення договору іпотеки між сторонами, батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири. Батьки мають право дати згоду на вчинення неповнолітньою дитиною правочинів, передбачених частиною другою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування.

У ч. 3 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства " від 26.04.2001 № 2402-ІІІ, в редакції, яка діяла як на дату укладення іпотечного договору, було зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно висновку Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6 - 2940 цс 15, при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого норма ст. 177 СК України, ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», яка передбачає необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямована на захист майнових прав дітей, відтак підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом його батьків є не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору, а порушення в результаті його укладення майнових прав дитини.

Відповідно до статті 29 ЦК України місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків.

Місце проживання неповнолітньої малолітньої особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона фактично проживає.

На час укладення договору іпотеки ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, яке і слід вважати місцем проживання її малолітньої дитини (а.с.60-61).

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 разом з малолітнім сином до придбання квартири №3 в м. Ужгороді, вул. Грибоєдова. 18 «а» та укладення договору іпотеки проживали в ній, або мали на неї майнові права, матеріали справи не містять.

З огляду на наведене позивачем не доведено порушення в результаті укладення договору іпотеки майнових прав дитини.

З врахуванням наведеного рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 304, 307, 308, ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді :