Справа № 760/7761/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

при секретарі Беро В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, 3-я особа Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 26.04.2016 р. звернувся до суду з позовом до відповідачів Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відшкодування моральної шкоди, в якому просив стягнути з Головного територіального управління юстиції у м. Києві на його користь моральну шкоду у розмірі 148824 грн. 00 коп., завдану Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.06.2013 р. позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного реєстратора Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, задоволено. Визнано протиправним рішення державного реєстратора ОСОБА_3 щодо реєстрації права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Скасовано рішення державного реєстратора ОСОБА_3 щодо реєстрації права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Позивач зазначає, що дане рішення набрало законної сили, але до цього часу не виконано.

Постановою УДВС ГУЮ у м. Києві від 12.11.2013 р., ВП 40605467, відмовлено у відкритті виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа № 826/5820/13-а, виданого 26.09.2013 р. Окружним адміністративним судом м. Києва.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.06.2014 р., позов ОСОБА_1 до УДВС ГУЮ в м. Києві був задоволений частково. Визнано протиправними дії УДВС ГУЮ в м. Києві щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №40605467 від 12.11.2013 р. Визнано протиправною та скасовано постанову УДВС ГУЮ в м. Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 40605467 від 12.11.2013 р. Але, як вказує позивач, примусове виконання виконавчого листа № 826/5820/13-а, виданого 26.09.2013 р. Окружним адміністративним судом м. Києва, до цього часу не виконано.

Таким чином, протиправні дії та бездіяльність УДВС Головного територіального управління юстиції в м. Києві щодо не відкриття виконавчого провадження по виконанню постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.06.2013 р., про скасування рішення державного реєстратора ОСОБА_3 щодо реєстрації права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_1, невиконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.06.2013 р., про скасування рішення державного реєстратора ОСОБА_3 щодо реєстрації права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_1, протягом майже трьох років, завдали позивачу моральної шкоди, яку він оцінив в розмірі 148824 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 18.07.2016 р. залучено в якості 3-ї особи Державну казначейську службу України.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідачі Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві та 3-я особа Державна казначейська служба України своїх представників в судове засідання не направили, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд, враховуючи думку позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2014 р., позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 40605467 від 12.11.2013 р.; визнано протиправною та скасовано постанову управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 40605467 від 12.11.2013 р.

На підставі постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2014 р. встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.06.2013 р. у справі № 826/5820/13-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного реєстратора Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 задоволено. Визнано протиправним рішення Державного реєстратора Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 щодо реєстрації права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 та ОСОБА_1; скасовано рішення Державного реєстратора Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 щодо реєстрації права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 та ОСОБА_1

За даною постановою, яка набрала законної сили 27.08.2013 р., позивачу 26.09.2013 р. видано виконавчий лист.

Постановою УДВС ГУЮ у м. Києві від 12.11.2013 р. ВП № 40605467 відмовлено у відкритті виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа № 826/5820/13-а, виданого 26.09.2013 р. Окружним адміністративним судом міста Києва, про визнання протиправним рішення Державного реєстратора Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 щодо реєстрації права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 та ОСОБА_1; скасовано рішення Державного реєстратора Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 щодо реєстрації права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 та ОСОБА_1

Позивач стверджує, що до цього часу УДВС не виконало рішення суду та не скасувало рішення державного реєстратора ОСОБА_3 щодо реєстрації права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 та ОСОБА_1, а відтак просить стягнути з Головного територіального управління юстиції у м. Києві моральну шкоду, завдану Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, яку він оцінив в розмірі 148824 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» державні виконавці несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому законом. У разі вчинення державним виконавцем під час виконання службових обов'язків діяння, що має ознаки злочину чи адміністративного правопорушення, він підлягає кримінальній чи адміністративній відповідальності у порядку, встановленому законом. Шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Частиною 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Частина перша ст. 1174 ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Факт неправомірності (незаконності) дій (бездіяльності) державного виконавця, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку (ухвалою, рішенням, постановою, вироком суду).

Відтак, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2014 р. встановлено факт неправомірної діяльності державного виконавця.

Відповідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 р. з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Ч. 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

У п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року роз'яснено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень ст. 56 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоди, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Конституційним Судом України у рішенні від 03 жовтня 2001 року в справі №1-36/2001 (про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади.

Згідно ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

Її в розгляді справи представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Відповідно до ст.25 Бюджетного кодексу України казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Отже, належним відповідачем у даній справі є Держава Україна в особі відповідного органу державної виконавчої служби, що має статус юридичної особи, в якій працює державний виконавець, та в особі відповідного територіального органу Державної казначейської служби України.

Проте, позивачем пред'явлено позов не до Держави України в особі відповідних органів, а до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, які не є належними відповідачами в даній справі, позивач відмовився від залучення до участі в справі належних відповідачів, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 23, 1167, 1174 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212 - 215, 223, 224-226, 228, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, 3-я особа Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: С.І. Кушнір