РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5141/16-ц

пр. № 2/759/3145/16

16 листопада 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретарів судового засідання Дроги Т.О., Фещук Т.М., Немировської А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП НАК «Надра України «Кримгеологія», ПАТ «НАК "Надра України», третя особа: Кабінет Міністрів України про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП НАК «Надра України «Кримгеологія», ПАТ «НАК "Надра України», третя особа: Кабінет Міністрів України про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, посилаючись на те, що з 25.04.2000 року по 01.04.2013 року працювала в Феодосіївській комплексній нафтогазорозвідувальній експедиції (ФКНГРЕ) ДП «Кримгеологія» Національної акціонерної компанії «Надра України», що на даний час знаходиться на території окупованого Криму. 30.04.2013 року, була звільнена у зв'язку з початком ліквідації ДП «Кримгеологія».

При звільнені їй не було виплачено заробітну плату за період з жовтня 2012 року по квітень 2013 року у сумі 16048,98 грн., а також не було виплачені виплати у відповідності до ст.ст. 47, 116 та 117 КЗпП України та станом на день звернення до суду загальна сума заборгованості становить 159904,01 грн. (з них 16048,98 грн. мали були виплачені в день його звільнення, 143855,03 грн. становить середній заробіток за весь час затримки з 01.10.2012 року до дня подання позовної заяви, як зазначав позивач).

Посилаючись на ст.ст. 116, 117 КЗпП України, просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати в розмірі 143855,03 грн. згідно наданого до суду розрахунку, а також просив стягнути з відповідача нараховану але не виплачену невикористану щорічну відпустку, при цьому позивачем не визначену суму.

У судовому засіданні, 17.10.2016 року, представник позивача позовні вимоги збільшив просив стягнути з відповідача не виплачену заробітну плату за період з жовтня 2012 року по квітень 2013 року у сумі 16048,98 грн., середній заробіток за весь час затримки з 01.10.2012 року по 17.10.2016 року в сумі 143855,03, а також просив стягнути з відповідача нараховану але не виплачену невикористану щорічну відпустку, в сумі 2173,20 грн. з врахування їх збільшення, підтримав позов в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позові та просив його задовольнити.

У судовому засіданні 16.11.2016 року представник позивача ОСОБА_2, позовні вимоги з врахування уточнень підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «НАК "Надра України» в судове засідання 16.11.2016 року, не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, однак надав до суду письмові заперечення, в яких просив в задоволенні вимог позивача відмовити, посилаючись на те, що ДП НАЕ «Надра України «Кримгеологія» наділено правом самостійного розпорядження фінансовим ресурсом щодо виплати працівникам заробітної плати (а.с. 43-45).

Представник відповідача ДП НАК «Надра України «Кримгеологія» в судове засідання 16.11.2016 року, не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, а відтак суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних доказів у справі.

Представник третьої особи, від Кабінету Міністрів України в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних доказів у справі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно пунктів 1-4 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що позивач з 25.04.2000 року по 30.04.2013 року працювала в Феодосіївській комплексній нафтогазорозвідувальній експедиції (ФКНГРЕ) ДП «Кримгеологія» Національної акціонерної компанії «Надра України», 30.04.2013 року, була звільнена у зв'язку з початком ліквідації ДП «Кримгеологія» (а.с. 115-120, 121),

Згідно довідки № 288 від 26.06.2013 року, ОСОБА_1, станом на 10.07.2013 року, нараховано заробітну плату за період з жовтня 2012 року по квітень 2013 року в розмірі 16048,98 грн (а.с.12), та згідно даної довідки заборгованість становить 16048,98 грн. Дана довідка не містить відомостей про невикористану чи використану відпустку або компенсації за невикористану відпустку, як і не містить відомостей про середньоденний заробіток.

Судом встановлено, що на день звільнення - 30.04.2013 року у в порушення вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України, з позивачем не було проведено кінцевий розрахунок із заробітної платі. Згідно довідки, виданої ДП «Кримгеологія» Національної акціонерної компанії «Надра України», ОСОБА_1, станом на 10.07.2013 року не виплачена заробітна плата за період жовтня 2012 року по квітень 2013 року в розмірі 16048,98 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 143855,03 грн., виходячи з розміру середньоденної заробітної плати розрахованого за період з 01.10.2012 року по 01.03.2015 року, середньоденний заробіток, згідно проведеного позивачем розрахунку становить 195,19 грн. (а.с. 112)

Так, середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно правової позиції Верховного Суду України (у справі 6-144ц13), не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Чинним законодавством не передбачено, що два розрахункові місяці мають бути повністю відпрацьовані.

Позивачу ОСОБА_1 яка звільнений з 30.04.2013 року, було не виплачено заробітної плати, яка зазначена в довідці в повному обсязі в сумі 16048,98 грн., тобто затримка при розрахунку, та згідно заявлених меж позовних вимог складає 737 робочих днів. Двома останніми календарними місяцями роботи є квітень 2013 року, та березень 2013 року, та як заявляє позивач було відпрацьовано за ці місяці 31 день, протилежного суду не надано. З довідки № 288 від 26.06.2013 року, вбачається, що за квітень 2013 року та березень 2013 року позивачу було нараховано заробітну плату в розмірі 4224,72 грн. та 1826,31 грн. (а.с.12), а всього за два місяці, що передували звільненню 6051,03 грн. Відтак, середньоденна заробітна плата позивача становила 195,19 грн. (6051,03 грн. : 31 днів).

Час вимушеного прогулу відповідно до матеріалів справи та в заявлених межах позивачем, становить з 01.05.2013 року (наступний після звільнення день) по 01.03.2015 року (в заявлених межах), кількість робочих днів за визначений період часу складає 737 днів, а отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає сплаті позивачу становить 143855,03 грн. (195,19 грн. х 737 день).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги трудового законодавства щодо строків проведення остаточного розрахунку відповідачем були порушені, отже позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Позивач не надав належних доказів, в розумінні ст.ст. 57-60 ЦПК України про те, що в нього була невикористана частина щорічної відпустки, та за яку останній просив стягнути кошти.

А тому вимоги позивача в частині стягнення коштів за невикористану відпустку задоволенню не підлягають.

Окрім того, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відтак, у резолютивній частині рішення окрім визначеної судом суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, необхідно вказати про виплату цієї суми з обов'язковим утриманням з неї податків та інших обов'язкових платежів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються: позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Таким чином встановлено, що позивача при подачі до суду позову, було звільнено від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 цього ж Закону, ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду: позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України. «Про Державний бюджет України на 2016 рік», встановлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1550 гривень.

Судові витрати покласти на відповідачів пропорційно задоволених вимог у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України.

Згідно ст. 367 ЦПК України, у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати суд допускає негайне виконання рішення не більше ніж за один місяць.

Керуючись ст.ст. 47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ДП НАК «Надра України «Кримгеологія», ПАТ «НАК «Надра України», третя особа: Кабінет Міністрів України про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити частково.

Стягнути з ДП ПАТ «НАК «Надра України» (АР Крим, м. Сімферополь, вул. Беспалова, 47) на користь ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2) нараховану але невиплачену заробітну плату за період з 01.10.2012 року по 30.04.2013 року в сумі 16048,98 грн.

Стягнути з ПАТ «НАК «Надра України» (, м. Київ, проспект Повітрофлоцький, 54) на користь ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2) суму середнього заробітку за весь час затримки з 01.10.2012 року по 01.03.2015 року в розмірі 143855,03 грн. без утримання податків й інших обов'язкових платежів.

Стягнути з ДП ПАТ «НАК «Надра України» (АР Крим, м. Сімферополь вул. Беспалова, 47), ПАТ «НАК «Надра України» (, м. Київ, проспект Повітрофлоцький, 54) на користь держави судові витрати по справі в сумі по 275,70 грн. (отримувач: УДКСУ у Святошинському районі м. Києва, , банк одержувача: ГУ ДКСУ у. м. Києві, рахунок: 0009, МФО 820019, код платежу: 22030001, призначення платежу: 22030001; 050; «Судовий збір», Святошинський р/с, 02896733.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ключник