Справа № 202/3132/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Шишляннікова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати розписку ОСОБА_3 від 6 січня 2008 року попередньою угодою про відчуження на користь ОСОБА_2 гаражу № 79, що знаходиться в автогаражному кооперативі «Північний» по вул. Осінній в м. Дніпропетровську; зобовязати відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передати у власність ОСОБА_2 вказаний гараж та прийняти залишок коштів у розмірі 6000 грн. на умовах, визначених у вищевказаній розписці.

У судовому засіданні представником позивача ОСОБА_1 подана заява про забезпечення позову, в якій він просить до розгляду справи по суті накласти арешт на гараж № 79, що знаходиться в автогаражному кооперативі «Північний» по вул. Осінній в м. Дніпропетровську та належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право на спадщину. Заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки відповідачі після вступу в спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3, відмовляються від виконання зобовязань за розпискою та договором оренди, перешкоджають йому користуватися гаражем, висловлюють намір продати спірний гараж.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дана заява задоволенню не підлягає за наступних підстав:

Відповідно до частини 1, 3 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 статті 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з п.5.6.1 Інструкції про проведення виконавчих дій арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Між тим, заявляючи вимоги про накладення арешту на гараж № 79, що розташований у автогаражному кооперативі «Північний» по вул. Осінній в м. Дніпропетровську, представник позивача у своїй заяві належним чином не мотивував необхідність застосування саме такого заходу забезпечення позову як арешт майна.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 грудня 2015 року належить на праві власності гараж № 79 у автогаражному кооперативі «Північний» по вул. Осінній в м. Дніпропетровську.

Отже, накладенням арешту на вказаний гараж може бути безпідставно обмежено право відповідачів на користування своєю власністю.

Суд враховує, що предметом позову є визнання розписки попередньою угодою та зобовязання відповідачів вчинити певні дії, такі як передача належного їм майна позивачу.

За таких обставин підстави для забезпечення позову у спосіб, якій просить представник позивача, відсутні та в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153, 209-210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання розписки попередньою угодою та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня її оголошення. Особи, які брали участь у справі і не були присутні під час оголошення ухвали, мають право подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Н.Ю.Марченко