Справа № 527/1415/13-ц
провадження 2/527/9/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2016 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді Марущак Р.М.

при секретарі - Проценко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Глобине цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Мотивувало наступним. 05.03.2007 року між ним та ОСОБА_1, як позичальником, було укладено кредитний договір №PLXRRX10405093, згідно якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 11615 грн. 87 коп. з умовою сплати відсотків за користування кредитом за ставкою 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості, на строк до 26.03.2009 року.

Відповідач своїх зобов'язань з по договору не виконала. Станом на 14.03.2013 року загальна сума її заборгованості склала 101715 грн. 97 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 6143 грн. 82 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 38322 грн. 32 коп., заборгованість по комісії - 1951 грн. 46 коп., нарахована пеня - 49978 грн. 56 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 4819 грн. 81 коп..

Посилаючись на викладене, банк-позивач прохав стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 101715 грн. 97 коп. та понесені судові витрати у сумі 1017,16 грн.

У ході судового розгляду ПАТ КБ "ПриватБанк" уточнив та зменшив розмір позовних вимог, посилаючись на те, що судовим наказом Глобинського районного суду Полтавської області від 20.10.2008 року, було задоволено його вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 6621 грн. 22 коп.. З врахуванням цього прохав стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 95094 грн. 75 коп., яка утворилася станом на 14.03.2013 року і складається : з заборгованості по кредиту - 6143 грн. 82 коп., заборгованості по процентах - 38126 грн. 05 коп., заборгованості з комісії - 1672 грн. 68 коп., пені - 49976 грн. 21 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 4819 грн. 81 коп.

У останнє судове засідання представник позивача не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, в заяві до суду прохав розглянути справу без участі представника ПАТ КБ "ПриватБанк". У судовому засіданні 15.03.2016 року уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1, її представник ОСОБА_2 у останнє судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохали проводити розгляд справи за їх відсутності.

У судовому засіданні 15.03.2016 року представник відповідача позов не визнав, мотивуючи тим, що його довірителька укладала договір з цим банком значно раніше і на інших умовах, кредит погасила ще в 2008 році. Перший платіж по ньому внесла 24.04.2007 року, останній - 16.09.2008 року, всього сплатила 12749 грн. З того часу - аж до 30.05.2013 року (дати подання позову до суду) банк жодних претензій до неї не пред'являв. Крім того, вказував, що договір (заяву позичальника), копія якого мається в матеріалах справи, ОСОБА_1 не підписувала та з його умовами ознайомлена не була. Вважав, що її підписи на договорі є сфальшованими, у зв'язку з чим заявив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне.

На підтвердження позовних вимог позивачем надана заява позичальника №PLXRRX10405093 від 05.03.2007 року, з якої вбачається, що банк надає позичальнику ОСОБА_1, кредит у сумі 11615 грн. 89 коп. на строк 24 місяці - з 5.03.2007 року по 26.03.2009 року, з умовою сплати відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості.

В заяві зазначено, що погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період з 21 по 26 число, позичальник повинен надавати банку щомісячний платіж у сумі 826 грн. 48 коп. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Також заява містить посилання на те, що максимальний розмір вимоги, яка забезпечується предметом застави (не зазначено яким саме), складає 19835, 52 грн. Предмет застави знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Під заявою стоїть два підписи, один з яких посвідчує ознайомлення позичальника з умовами договору, а другий посвідчує отримання кредитної картки. Позивач категорично не визнає підписання нею такої заяви та отримання кредиту на таких умовах.

Згідно розрахунку позивача станом на 14.03.2013 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1, внаслідок невиконання договору склала 101715 грн. 97 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 6143 грн. 82 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 38322 грн. 32 коп., заборгованість по комісії - 1951 грн. 46 коп., нарахована пеня - 49978 грн. 56 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 4819 грн. 81 коп..

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язуться надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язуєтья повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ч.2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

За змістом ст. 1064 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

З огляду на вказані положення закону договір позики є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору без передання грошових коштів не породжує обов»язку позичальника повернути грошові кошти.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позивач не довів факти, які обґрунтовують заявлені вимоги.

Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Стаття 57 ЦПК України визначає, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці обставини встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За клопотанням представника відповідача, з метою з'ясування обставин підписання кредитного договору №PLXRRX10405093 від 05.03.2007 року, ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 02.09.2015 року по даній цивільній справі була призначена судова почеркознавча експертиза, на вирішення якої було поставлено питання:

1.Чи підписано Заяву позичальника №PLXRRX10405093 від 05.03.2007 року та «Расходную накладную № РНКRМ-003385» від 5 березня 2007 року від імені заявника - ОСОБА_1, особисто ОСОБА_1 чи іншою особою?

2.Чи виконані підписи та слово «ОСОБА_1» на сторінках паспорту, виданого на ім'я ОСОБА_1, самою ОСОБА_1 чи іншою особою?

3.Чи виконані підписи на Заяві позичальника №PLXRRX10405093 від 05.03.2007 року, на «Расходной накладной № РНКRМ-003385» від 5 березня 2007 року та на сторінках копії паспорту однією особою чи різними особами?

У розпорядження експертів було надано цивільну справу № 527/1415/13-ц, провадження № 2/527/380/15, кредитну справу № РО3.02.00.10.1.1.3/33, в якій знаходиться оригінал заяви позичальника № PLXRRX10405093 від 5.03.2007 року, копія паспорта позичальника, «Расходная накладная» від 5.03.2007 року.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №9542 від 25.12.2015 року, виконаної експертом харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса:

1. Підписи від імені ОСОБА_1 в заяві позичальника № №PLXRRX10405093 від 05.03.2007 року під друкованим текстом «….Зобов'язуюсь про всі зміни повідомляти банк не пізніше 15 днів від моменту їх виникнення.», в рядку «Підпис», під друкованим текстом: «…за допомогою e-mail або SMS» в рядку «Підпис», в «Расходной накладной» № РНКRМ-003385» від 05.03.2007 року, в рядку «Получил: ОСОБА_1», - виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.

2. Підписи від імені ОСОБА_1 в копії паспорта серії НОМЕР_1 від 17.05.1997 ОСОБА_1, на сторінках 1,3,5,7,10, праворуч від рукописного запису «ОСОБА_1», копії картки фізичної особи платника-податків від 16.09.2003 ОСОБА_1, праворуч від рукописного запису «ОСОБА_1», - виконані ОСОБА_1.

3. Рукописні записи «ОСОБА_1» в копії паспорта серії НОМЕР_1 від 17.05.1997 ОСОБА_1, на сторінках 1,3,5,7,10, копії картки фізичної особи платника-податків від 16.09.2003 ОСОБА_1, - виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.

Таким чином, твердження позивача щодо підписання ОСОБА_1 умов спірного кредитного договору спростовані висновком судово-почеркознавчої експертизи №9542 від 25.12.2015 року.

Будь-яких заперечень щодо названого висновку та клопотань про призначення повторної почеркознавчої експертизи від представника позивача не надходило.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку, що позивач не довів факт підписання ОСОБА_1 тексту договору (заяви позичальника №PLXRRX10405093 від 05.03.2007 року) та факт передачі їй грошей ( чи направлення коштів торгівельній організації та передачу товару ), в зв»язку з чим кредитний договір є неукладеним і не породжує для відповідача будь-яких юридичних наслідків. Не надано також доказів належності заставного майна, про яке вказано в договорі, ОСОБА_1

З огляду на встановлені обставини жодна з позовних вимог задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 640, 1046, 1054 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Р. М. Марущак