Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1700/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Гершкул І. М.
Доповідач Карпенко О. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

31.08.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Карпенка О.Л.,

суддів : Єгорової С.М., Дуковського О.Л.,

за участю секретаря Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним припинення договору, зобов'язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

20 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Кіровоградського обласного управління (далі - Ощадбанк) в якому просив визнати недійсним припинення дії договору № 7612 від 14 липня 2008 року про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, також просив зобов'язати відповідача відновити кредитну лінію на умовах вказаного договору. Позов обґрунтовано тим, що згідно договору відповідач відкрив йому картковий рахунок та встановив на ньому відновлювану кредитну лінію з лімітом у сумі 14980 грн. за умови отримання пенсії шляхом її зарахування на цей картковий рахунок. Позивач належним чином виконував зобов'язання за договором, проте в січні 2016 року з'ясував, що кредитний ліміт у нього відсутній. При зверненні до відповідача йому було повідомлено, що у зв'язку з перевипуском платіжної картки для отримання кредитного ліміту йому необхідно подати банку відповідну заяву. Вважає дії відповідача протиправними.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Позивач звернувся до Апеляційного суду Кіровоградської області з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови в зобов'язанні відповідача відновити йому кредитну лінію на умовах договору № 7612 від 14 липня 2008 року і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цієї вимоги. У скарзі позивач стверджує про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Вказує, що з 14 липня 2008 року на підставі укладеного з Ощадбанком договору він мав можливість і користувався кредитним лімітом. У 2013 році між ним і відповідачем укладено додатковий договір, але при цьому кредитний ліміт у розмірі 14 980 грн. у нього зберігся. Суд не врахував, що на випадок перевипуску платіжної картки умови укладеного договору не обумовлюють можливість користування кредитним лімітом поданням клієнтом банку додаткової заяви. Суд також не врахував, що він у визначений договором строк звертався до Ощадбанку з заявою по питанню перевипуску картки, що визнав відповідач у наданих суду письмових поясненнях.

Рішення суду в частині відмови в позові про визнання недійсним припинення дії договору не оскаржується і відповідно не переглядаються апеляційним судом.

Відповідач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу в яких висловлено судження про необґрунтованість апеляційної скарги, також вказується про відсутність підстав для встановлення позивачу кредитного ліміту у зв'язку з не вчиненням позивачем необхідних для цього дій.

У судовому засіданні позивач повністю підтримав апеляційну скаргу. Він також визнав, що додатковий договір № 1 від 25 листопада 2013 року до договору № 20532 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії та здійснення операцій з використанням платіжної картки за дебітно-кредитною платіжною схемою являється додатковою угодою до договору від 14 липня 2008 року № 7612.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги та додатково пояснила, що додатковий договір № 1 від 25 листопада 2013 року до договору № 20532 фактично являється додатковою угодою до договору від 14 липня 2008 року № 7612. Помилка в номері договору до якого вносилися зміни є опечаткою. Інші договори між Ощадбанком і позивачем не укладалися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах оскарження та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив такі обставини справи:

14 липня 2008 року між ОСОБА_3 і ВАТ «Ощадбанк» (правонаступником якого є відповідач), укладено договір №7612 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахункового-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, а також ОСОБА_3 ознайомлено з умовами кредитування, умовами відкриття карткового рахунку та тарифами по обслуговуванню платіжних карток (а. с.30-33).

Згідно умов цього договору банк відкрив ОСОБА_3 картковий рахунок у національній валюті України - гривні для обліку на ньому коштів до запитання і операцій за платіжною карткою на умовах договору, нормативно-правових актів НБУ, правил Міжнародної платіжної системи та тарифів банку (п. 1.1. договору).

Крім того, на виконання п. 1.2. договору відповідач відкрив позивачу відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредиту у розмірі 14980 грн.

25 листопада 2013 року між Ощадбанком і ОСОБА_3 укладено додатковий договір № 1 від 25 листопада 2013 року до договору № 20532 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії та здійснення операцій з використанням платіжної картки за дебітно-кредитною платіжною схемою.

Сторони у судовому засіданні а також у своїх письмових поясненнях та заявах до суду визнали, що додатковий договір № 1 від 25 листопада 2013 року укладений ним до договору № 7612 від 14 липня 2008 року, а не будь-якого іншого договору. Неправильність вказівки в додатковому договорі на номер основного договору фактично є опечаткою, спір з цього питання між сторонами відсутній.

22 жовтня 2015 року платіжну картку позивача достроково перевипущено Ощадбанком через компрометацію картки та видано строкову картку до 30 листопада 2015 року, а 12 січня 2016 року перевипущено нову картку на строк до 30 листопада 2016 року.

Станом на 28 листопада 2015 року на картковому рахунку ОСОБА_3 доступний кредитний ліміт у розмірі 14980 грн. (а.с. 37).

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не звернувся до Банку з заявою на продовження терміну дії картки протягом листопада 2015 року кредитний ліміт відповідачем зменшено до нуля з часу закінчення строку дії картки (а.с.34-35, 52).

Станом на 24 січня 2016 року кредитний ліміт на рахунку позивача в Ощадбанку відсутній (а.с.38-40).

Правильність встановлення судом цих обставин справи сторонами не оскаржується.

Відмовляючи в задоволенні позову повністю, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що укладений сторонами по справі договір № 7612 від 14 липня 2008 року є діючим і не припинявся, а виниклий між ними спір стосується лише йог частини - встановлення відновлювальної кредитної лінії. Оскільки позивач отримав нову платіжну картку, взамін старої строк дії якої завершився разом зі строком дії кредитної лінії, то для відновлення кредитного ліміту позивачу необхідно подати відповідну заяву, як передбачено пунктами 4.1.5, 5.1.3, 6.1.17, 7.1, 11.2, 11.3 договору. Без подання такої заяви відповідач не зобов'язаний надавати позивачу кредитні послуги.

Повність погодитися з висновками з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині рішення не можна оскільки суд дійшов їх при неповному встановлені обставин справи та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних пав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Нормами ст. ст. 6, 627 ЦК України визначають принцип свободу договору.

Згідно ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Укладений 14 липня 2008 року між сторонами по справі договір № 7612 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахункового-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою є змішаним договором так, як містить в собі елементи договору банківського рахунку (в частині, яка стосується отримання для зарахування пенсійних виплат та здійснення операцій з цими коштами) та кредитного договору (в частині встановлення відновлювальної кредитної лінії, умов її використання та повернення і сплати платежів за користування кредитним лімітом).

За нормами ст. 651 ЦК України договір може бути розірваний або змінений лише за згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін в передбачених законом випадках та в разі односторонньої відмови від договору, якщо таке право встановлено законом або договором.

На підставі наявних у справі доказів суд першої інстанції правильно встановив, що 25 листопада 2015 року між Ощадбанком і ОСОБА_3 укладено додатковий договір № 1 до раніше укладеного між ними договору про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, тобто до договору від 14 липня 2008 року № 7612.

Цим додатковим договором сторони змінили назву договору, а саме: «Договір № 20532 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки» (п. 1.1. додаткового договору № 1).

Сторонами також змінено редакцію розділів з 1 по 4 договору, зокрема, розділ 1 «Предмет договору», який тепер полягає у відкритті Ощадбанком ОСОБА_3 рахунку за тарифним пакетом «Пенсійний». Банк зобов'язується приймати і зараховувати на поточний рахунок грошові кошти, які надходять клієнту, та забезпечувати проведення розрахунків за операціями, в т. ч. здійсненими з використанням платіжної картки (п. 1.2. договору).

Клієнт за цим договором зобов'язаний здійснювати оплату послуг банку за проведення операцій за рахунком у розмірі, встановленому тарифами (п. 1.3.).

Перелік видів послуг, що надається банком, та їх вартість визначені тарифами (п. 1.4.).

Тарифами, які містяться в додатку 1 до додаткового договору від 25 листопада 2013 року (а.с. 56), не передбачається послуг по наданню кредитної лінії та користуванню кредитним лімітом.

Згідно п.п. 1.1.3 та п. 1.4. договору в редакції додаткової угоди № 1 нарахування процентів передбачено лише на залишок коштів на рахунку, тобто на власні кошти клієнта.

Пунктом 1.4. додаткового договору № 1 сторони узгодили виключити розділи договору з 5 по 12, серед яких: розділ 5 - «Права клієнта та держателя(ів) додаткової(их) карт», розділ 6 - «Зобов'язання клієнта та держателя(ів) додаткової(их) карт», розділ 7 - «Умови кредитування», яким встановлено розмір кредитного ліміту і процентної ставки за користування кредитним лімітом та умови його використання і повернення.

Таким чином сторони по справі, як сторони договору про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахункового-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою від 14 липня 2008 року, внесли до цього договору зміни в частині, яка стосується договору банківського рахунку та фактично досягли згоди про припинення (розірвання) договору в частині кредитування (встановлення відновлювальної кредитної лінії).

Правові наслідки розірвання договору визначені нормами ст. 653 ЦК України згідно яких зобов'язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

Оскільки ні договором від 14 липня 2008 року, ні додатковим договором № 1 від 25 листопада 2013 року не передбачено інші, ніж визначені ст. 653 ЦК України, наслідки розірвання договору в частині кредиту, то кредитні правовідносини між ОСОБА_3 і Ощадбанком припинилися 25 листопада 2013 року.

Та обставина, що після 25 листопада 2013 року позивач мав можливість користуватися коштами Ощадбанку в межах раніше встановленого йому кредитного ліміту не має правового значення у справі яка переглядається так, як відповідно до ч. 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що позивач не має правових підстав вимагати від відповідача надання йому кредитної лінії з встановленням кредитного ліміту на умовах договору № 7612 від 14 липня 2008 року у зв'язку з розірванням договору в цій частині.

Оскільки позивач не довів факт порушення його прав відповідачем, то підстави для застосування судом заходів захисту прав відсутні.

Проте суд першої інстанції не повною мірою дослідив умови додаткового договору № 1 від 25 листопада 2013 року, неповно встановив обставини справи, невірно визначив відповідні до них правовідносини та дійшов помилкового висновку про відмову в позові про поновлення кредитної лінії з підстав невиконання самим позивачем умов договору, які містяться в пунктах 5.1.3, 6.1.17., 7.1, 11.2., 11.3., оскільки вказані умови втратили свою чинність.

У зв'язку з цим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2016 року в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зобов'язання відновити кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 14 980 грн. на умовах договору № 7612 від 14 липня 2008 року про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цієї вимоги відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: