ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4453/16-ц
провадження № 2/753/3594/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова М.Л., за участі секретарів Гаврилюк О.В., Стрільчук Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 04.03.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач ОСОБА_2 зазначав, що 09.03.2013 року між ним та адвокатом ОСОБА_3 було укладено трудовий договір, який був зареєстрований Дарницьким районним центром зайнятості в м. Києві за №9, на підставі якого в трудову книжку позивача було внесено запис №12 про прийняття на роботу на посаду помічника адвоката; відповідно до п. 3 Трудового договору Фізична особа (відповідачка) була зобов»язана оплачувати працю працівнику у розмірі 1600,00 грн. в місяць; згідно наказу №05-К від 11.11.2013 року, підписаного Відповідачкою, Позивача було звільнено із займаної посади за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України.

Оскільки на день видання наказу про звільнення за Відповідачем утворилась заборгованість із виплати заробітної плати за період з 09.09.2013 року по 11.11.2013 року - у загальному розмірі 3352,38 грн.; в день прийняття заяви про звільнення та видання наказу про звільнення відповідачка ОСОБА_3 відмовилась звернутися до Дарницького районного центру зайнятості в м. Києві для зняття з реєстрації трудового договору, у зв»язку з чим в трудову книжку Позивача не було внесено запису про звільнення, відповідно - не було проведено належного розрахунку, тому позивач вимушений був звернутися до суду з відповідним позовом.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2015 року №753/18319/14-ц, яке набрало законної сили 26.03.2015 року, ОСОБА_3 (відповідачку) було зобов»язано зняти з реєстрації у Дарницькому районному центрі зайнятості м. Києва трудовий договір №9 від 09.09.2013 року, укладений між сторонами; також зобов»язано ОСОБА_3 внести до трудової книжки ОСОБА_2 запис про звільнення з посади помічника адвоката, вказавши день звільнення, а також вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3352,38 грн. - заборгованості по заробітній платі (на день звільнення), 15974,33 грн. - середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, а всього - 19326,71 грн.; зазначене рішення набрало законної сили 26.03.2015 року.

Оскільки відповідачкою ОСОБА_3 рішення суду від 13.02.2015 року не виконується, у зв»язку з чим Позивач позбавлений можливості працевлаштуватися на іншу роботу, тому Позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким - стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 (позивача) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.10.2014 року по 29.02.2016 року - у розмірі 25154,60 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив позов

задовольнити в повному обсязі; відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася повторно, про час та місце розгляду справи відповідачка була повідомлена належним чином, будь-яких клопотань від неї не надходило.

Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

В судовому засіданні встановлено: 09.03.2013 року між ОСОБА_2 (позивачем) та ОСОБА_3 (приватним адвокатом, відповідачкою) було укладено трудовий договір - між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, який був зареєстрований Дарницьким районним центром зайнятості м. Києва 09.09.2013 року за №9 (а.с.3, 8).

На підставі вищезазначеного трудового договору, укладеного між сторонами, який був зареєстрований Дарницьким районним центром зайнятості м. Києва 09.09.2013 року за №9, в трудову книжку позивача ОСОБА_2 було внесено запис за №12 від 09.09.2013 року про прийняття позивача на роботу на посаду помічника адвоката за трудовим договором №9 від 09.09.2013 року (а.с.48-49), інші (наступні) записи у трудовій книжці Позивача по теперішній час відсутні.

Як вбачається з наданої позивачем копії наказу №05-К від 11.11.2013 року, підписаного відповідачкою ОСОБА_3, Позивача було звільнено із займаної посади з 11.11.2013 року за власним бажанням, відповідно до ст.38 КЗпП України (а.с.47).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2015 року №753/18319/14-ц було зобов»язано ОСОБА_3 (відповідачку) зняти з реєстрації у Дарницькому районному центрі зайнятості м. Києва трудовий договір №9 від 09.09.2013 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3; також зобов»язано ОСОБА_3 внести до трудової книжки ОСОБА_2 запис про звільнення з посади помічника адвоката, вказавши день його звільнення (а.с.4-6); зазначеним рішенням також вирішено: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3352,38 грн. - заборгованості по заробітній платі (на день звільнення), 15974,33 грн. - середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні (за період з 12.11.2013 року по 30.09.2014 року, з розрахунку середньоденного заробітку 72,28 грн.), а всього - 19326,71 грн.; зазначене рішення набрало законної сили 26.03.2015 року (а.с.6).

Згідно ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок; в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Будь-яких заперечень по суті заявлених позивачем вимог - відповідачкою ОСОБА_3 фактично суду не надано.

Отже, за встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що вимога Позивача про стягнення на його користь з Відповідачки суми середнього заробітку за період з 01.10.2014 року по 29.02.2016 року (за 348 днів) - у розмірі (72,28 х 348) = 25153,44 грн., доведена матеріалами справи (з урахуванням положень ст.61 ЦПК України), зазначені обґрунтування не спростовані відповідачкою, тому позовні вимоги ОСОБА_2 (в об»ємі заявлених та підтриманих в судовому засіданні вимог) підлягають задоволенню.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає також стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218, 224-228 ЦПК України, на підставі ст.94, 115-117, 238 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) 25153 (двадцять п»ять тисяч сто п»ятдесят три) грн. 44 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

За письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.

За загальним правилом, а також у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено сторонами до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення або з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Парамонов М.Л.