Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, який є правонаступником померлої ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю, зміну черговості одержання права на спадкування, з наданням права на спадкування нарівні із спадкоємцем першої черги, та внесення змін у свідоцтво про право на спадщину, суд

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні у звязку із смертю відповідача ОСОБА_5, яка настала 21 грудня 2014 року, було здійснено заміну відповідача на її правонаступника спадкоємця за заповітом ОСОБА_4

Відповідач в судові засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3, в судовому засіданні, позовні вимоги позивача не визнала і пояснила суду, що відповідач ОСОБА_1 є громадянином ОСОБА_6, і з часу його першого вїзду на територію України у 2007 році до часу смерті ОСОБА_7 у 2011 році минуло менше пяти років. Також зазначає, що ОСОБА_1 не проживав постійно на території України, оскільки мав лише гостеві візи, і не мав посвідки на проживання в Україні. Тому вважає, що він не може належати до спадкоємців 4-ї черги за законом після смерті ОСОБА_7 Також вказує, що, незважаючи на тяжку хворобу ОСОБА_7, у безпорадному стані не перебувала, додому виписувалася в задовільному стані, до останнього дня сама себе обслуговувала та матеріально забезпечувала, для чого користувалася для проїзду громадським транспортом, мала заощадження у значному розмірі на рахунку в банку та отримувала пенсію. Також звертає увагу, що в провадженні Рівненського міського суду перебувало кілька цивільних справ, у яких позивач ОСОБА_1 займав суперечливу позицію щодо того, що він проживав однією сімєю із ОСОБА_7, подавав заяви нотаріусу, що ОСОБА_7 у фактичних шлюбних відносинах не перебувала. Вважає, що права на зміну черговості спадкування позивач також не має. Просить суд в задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_1 звернувся в Рівненський міський суд з позовом, в якому просить встановити факт проживання його однією сімєю з ОСОБА_7 понад пять років до часу її смерті, яка померла 11.10.2011 року, змінити черговість на спадкування майна, що належало померлій ОСОБА_7, надавши йому право на спадкування разом із спадкоємцем 1-ї черги та внести зміни у свідоцтво про право на спадщину виданого на імя також померлої ОСОБА_5

В обґрунтування позову вказує, що з 2003 року він проживав із ОСОБА_7 однією сімєю в ОСОБА_8 Федерації, а з 2006 року в Україні в с. Молодаво-2 Дубенського р-ну. ОСОБА_7 хворіла і не могла працювати та перебувала на його утриманні, з 2007 року перебувала на диспансерному обліку та лікуванні в онкодиспансері, потребувала сторонньої допомоги, яку надавав він. В ОСОБА_6 він продав разом із ОСОБА_7 свою квартиру, а гроші ввіз в Україну. Оскільки він вісім років проживав однією сімєю із ОСОБА_7 та здійснював догляд за нею та її утримання під час тяжкої хвороби, то вважає, що він є спадкоємцем 4-ї черги за законом на спадкування майна ОСОБА_7 разом із спадкоємцем 1-ї черги. Вказує, що після смерті ОСОБА_7, яка померла 11.10.2011 р. він в установлений законом строк подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Встановлення факту його проживання однією сімєю із ОСОБА_7 необхідне йому для прийняття спадщини після її смерті. Просить встановити факт, що він проживав із ОСОБА_7, яка померла 11.10.2011 р., понад пять років до часу її смерті однією сімєю та визнати за ним право на успадкування майна ОСОБА_7 нарівні із спадкоємцем першої черги, та внести зміни в свідоцтво про право на спадщину.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2, в судовому засіданні, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі і пояснила суду, що у 2006 році ОСОБА_1 разом із ОСОБА_7 приїхали в Україну як чоловік та дружина і поселилися в с. Молодаво Дубенського р-ну, де постійно проживали. ОСОБА_1 піклувався та доглядав за ОСОБА_7, яка через тяжку хворобу потребувала стороннього догляду, він також матеріально забезпечував її, так як ОСОБА_7 отримувала мізерну пенсію, оплачував її лікування. Дочка ОСОБА_7 ОСОБА_5 за матірю не доглядала, так як зловживала алкоголем. У звязку із цим ОСОБА_7 видала своєму цивільному чоловіку ОСОБА_1 довіреність на розпорядження її грошовими коштами в банку АТ «Сбербанк ОСОБА_6». Також він доглядав ОСОБА_7, коли та перебувала в лікарні та поховав її після смерті, яка настала 11.10.2011 р.. Йому також була виплачена допомога на поховання ОСОБА_7 Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що знали їх як чоловіка та жінку, які завжди були разом, і ОСОБА_7 нікуди його від себе не відпускала. У звязку із цим, він перебував у фактичних шлюбних стосунках із померлою ОСОБА_7, постійно проживав із нею більше пяти років, є спадкоємцем за законом 4-ї черги, який тривалий час опікувався та матеріально забезпечував ОСОБА_7, тому він має право на спадкування разом із спадкоємцем 1-ї черги. Просить позовні вимоги позивача ОСОБА_1 задоволити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянином ОСОБА_6.

11 жовтня 2011 року померла ОСОБА_7

Із заявами про прийняття спадщини після її смерті до Першої Рівненської державної нотаріальної контори звернулися її дочка ОСОБА_5, як спадкоємець 1-ї черги за законом та позивач по справі ОСОБА_1.

Спадкоємцем першої черги майна померлої ОСОБА_7 була її дочка ОСОБА_5, яка прийняла і оформила спадщину після смерті ОСОБА_7

Згідно із особистою заявою ОСОБА_7 на імя начальника міськгазу м Рівне щодо заборгованості за квартиру №1 за адресою вул. Шевченка № 45 в м. Рівне, станом на 01.09.2006 р. зазначено, що з 1992 року вона у квартирі не проживала по причині виїзду в ОСОБА_6, звідки повернулася 25.09.2006 р.

У довідці Молодавської сільської ради Дубенського району № 502 від 25.07.2014 р. зазначено, що ОСОБА_1 дійсно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_7, разом однією сімєю і вели спільне господарство, з 2006 року по день смерті ОСОБА_7 11.10.2011 р., доглядав постійно її і поховав за власні кошти, по місцю проживання зареєстровані не були, однак дана довідка не містить чіткого періоду проживання позивача ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_7 однією сімєю як чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із записом у трудовій книжці ОСОБА_1 він був звільнений з роботи в ОСОБА_8 Федерації 23.10.2006 року, з місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі.

Медичною довідкою за підписом в.о. головного лікаря ДМОД від 10.11.2011 р. завіреною особистою печаткою лікаря ОСОБА_9, зазначено, що громадянка ОСОБА_7 перебувала на диспансерному обліку в ДМОД з 09.11.2007 р. з приводу раку яєчників і перебувала на стаціонарному лікуванні в періоди з 15.11.2007 р. 11.12.2007 р., з 12.12.2007 р. по 14.01.2008 р., з 14.01.2008 р. по 07.02.2008 р., з 12.07.2010 р. по 04.08.2010 р., з 08.11.2010 р. по 08.12.2010 р., з 29.12.2010 р. по 14.01.2011 р., з 12.04.2011 р. по 05.05.2011 р., з 01.09.2011 р. по 22.09.2011 р., з 08.10.2011 р. по 11.10.2011 р. Стан хворої погіршувався, хвора потребувала стороннього догляду, який здійснювався громадянином ОСОБА_1 до настання смерті 11.10.2011 р. Необхідні для лікування медикаменти були придбані за кошти громадянина ОСОБА_1

Із копій епікризів хворої ОСОБА_7 № 7 за 14.01.2008 р. по 07.02.2008 р., №544 з 12.12.2007 по 14.01.2008 р., №378 за 08.11.2010 р.- 08.12.2010 р., №16 за 29.12.2010р.-14.01.2011 р., вбачається, що хвора виписана додому в задовільному стані, в інших - виписана додому без зазначення стану. Із копії епікризу № 410/325 за 01.09.2011 р. по 22.09.2011 р. стан хворої середньої важкості, виписана додому. Із епікризу №354 за 08.10.2011 р. 11.10.2011 р. на фоні наростання явищ ракової інтоксикації хвора померла.

ОСОБА_10 Пенсійного Фонду України від 26.01.2012 р. №55/11 на імя ОСОБА_1 зазначено, що згідно із його заявою від 04.11.2011 р. йому проведена виплата допомоги на поховання ОСОБА_7 в сумі 1568,00 грн.

Згідно із листом ОПЕРВ Філії-Рівненське обласне управління Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» на імя ОСОБА_1 №12-24 від 28.02.2012 р. вбачається, що перекази по системі міжнародних переказів «Migom» надходили йому з 23.07.2007 р. по 23.05.2011 р. з періодичністю через 1-6 місяців.

25.10.2011 р. громадянин ОСОБА_8 Федерації ОСОБА_1 подав приватному нотаріусу Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_11 особисто підписану ним заяву, згідно із якою на момент набуття квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_7 в шлюбі не перебувала і не перебуває до цього часу, ні з ким не проживала і не проживає до цього часу однією сімєю без укладення шлюбу.

30.08.2007 р. до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області було подано позовну заяву ОСОБА_12 про усунення перешкод в користуванні садибою та виселення до відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_1, в якій зазначено, що 29 квітня цього року з ОСОБА_8 Федерації приїхала його рідна сестра ОСОБА_7 разом із своїм співмешканцем громадянином ОСОБА_8 Федерації ОСОБА_1

Згідно із платіжним дорученням №13657431 від 01.07.2011 р. АТ «Сбербанк ОСОБА_6» ОСОБА_7 було залучено на депозит суму в розмірі 50000 дол.США.

Відповідно до ощадної книжки ОСОБА_7, виданої філією Рівненського обласного управління «Ощадний банк України», по пенсійному рахунку № 139837 з 15.07.2007 р. здійснювалося зарахування та видача пенсії.

01.07.2011 р. ОСОБА_7 видала ОСОБА_1 довіреність на отримання коштів частково та у повному обсязі по її рахунку у АТ «Сбербанк ОСОБА_6», завірену працівником банку.

08.09.2011 р. ОСОБА_7 видала ОСОБА_1 нотаріально посвідчену довіреність на розпорядження квартирою № 59 в будинку № 42 по вулиці Дубенській в м. Рівне.

Із оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільних справ №2-7175/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права на спадкування та зміну черговості, одержання права на спадкування, № 1715/7354/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення та усунення спадкоємця за законом першої черги від права на спадкування; № 1715/855/12 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним в частині покупця та визнання права власності на грошові кошти; № 569/14942/13-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про витребування квартири із чужого незаконного володіння, припинення права власності на квартиру, визнання за нею права власності на квартиру та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про визнання правочину недійсним, визнання договору купівлі-продажу удаваним правочином та визнання права власності на квартиру вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вирішувалися цивільні спори щодо майна ОСОБА_7 права власності на квартиру № 59 на вулиці Дубенській № 42 в м. Рівне, яка належала померлій на підставі нотаріально посвідченого договору від 08.09.2011 р. та права на спадкове майно ОСОБА_7

Так, рішенням Рівненського міського суду від 08.02.2014 р. по справі № 569/14942/13ц було встановлено, що спірна квартира № 59 на вулиці Дубенській № 42 в м. Рівне 08.09.2011 р. купувалася саме для ОСОБА_1, який провів за неї розрахунок та використовує вказану квартиру для власного проживання з часу її придбання по теперішній час, тому суд визнав договір купівлі-продажу від 08.09.2011 р. удаваним правочином та дійсним покупцем квартири визнав ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_15, яка проживала по сусідству з ОСОБА_7 в с. Молодаво повідомила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 приїхали разом у с. Молодаво більше 10 років тому. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 жили як чоловік та жінка. Він дуже гарно доглядав за нею, вона також за ним доглядала, все готувала йому. Дочка ОСОБА_5 за матірю не доглядала, зловживала алкоголем і померла від горілки. ОСОБА_7 часто хворіла, лежала в лікарні, то він також мав ліжко біля неї. ОСОБА_1 за все розраховувався. Після смерті ОСОБА_7 він поховав її. Потім він одружився, але на кому свідок не знає.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_16, ОСОБА_17, які проживали по сусідству з ОСОБА_7 в с. Молодаво-2 Дубенського р-ну вказали, що ОСОБА_1 тривалий час більше пяти років проживав разом із ОСОБА_7 однією сімєю, піклувався про неї, доглядав коли та була хворою.

Свідок ОСОБА_18, племінниця ОСОБА_7 зазначила, що знає ОСОБА_1 як знайомого тітки, який вперше приїхав в Україну у 2007 році, потім він їздив в ОСОБА_6 і знову приїжджав. Їй ОСОБА_1 говорив, що хоче жити з її тіткою. Тітка добре доглядала за ним, готувала, мала господарство. Тітка хворіла, але лежачою не була, лікування хімією вона проходила в лікарні безкоштовно. За кілька днів до смерті мали місце такі події: у четвер свідок бачила як ОСОБА_1 та ОСОБА_7 йшли з паспортного столу. В пятницю вона бачила як вони вибирали буряки, в суботу ОСОБА_7 сказала, що погано себе почуває. В неділю викликали швидку, а у вівторок вона померла.

Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, що передбачено ст.1264 ЦК України.

Частиною 2 ст.3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Положеннями п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 04.02.1994 р. із наступними змінами. в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну для постійного проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території. Іноземці та особи без громадянства, які іммігрували на постійне проживання або прибули для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання. Іноземці або особи без громадянства, які перебувають в Україні на іншій законній підставі, вважаються такими, що тимчасово перебувають в Україні.

Таким чином, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, зясовано, що позивач ОСОБА_1 є іноземцем, який тимчасово проживав на території України разом із ОСОБА_7 орієнтовно з квітня 2007 року до дня її смерті - 11.10.2011 р.

Тобто, оскільки проживання позивача в Україні було тимчасовим, позивач для себе особисто, а не спільно із ОСОБА_7 08.09.2011 р. придбав квартиру, тому відсутні ознаки, притаманні для сімї: спільне постійне проживання, наявність спільного бюджету.

Також з часу першого прибуття в Україну ОСОБА_1 до дня смерті ОСОБА_7 не минуло пять років.

Тому відсутні підстави для встановлення факту проживання позивача з ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрацію шлюбу понад п'ять років. Відтак, у позивача не виникло право на спадкування після померлої ОСОБА_7 як спадкоємця четвертої черги, а також відсутні підстави для зміни черговості з огляду на наступне:

Згідно із положеннями ч.2 ст.1259 ЦК України, відповідно до яких, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Пунктами 4 та 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що при вирішенні спору щодо спадкування прав на майно. Яке знаходиться за кордоном, або за участю іноземця, необхідно зясувати, чи існує договір про правову допомогу з цією країною, і чи в цьому договорі не передбачено інші правила щодо спадкування, ніж в українському законодавстві. У разі розбіжностей застосовуються норми міжнародного законодавства. Право на спадкування нерухомого майна згідно із ст. 71 Закон України «Про міжнародне приватне право» регулюється законодавством країни, на території якої знаходиться це майно. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Тобто, для задоволення позову щодо зміни черговості спадкування має бути наявною сукупність наступних юридичних фактів:

1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг ( спілкування, поради, та консультації, поздоровлення зі святами);

2) матеріальне забезпечення спадкодавця;

3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої, яка має матеріальне вираження прибирання приміщень, приготування їжі, ремонт квартири;

4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3;

5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

При цьому, ОСОБА_1 проживав із ОСОБА_7 на території України тимчасово і менше пяти років, матеріально ОСОБА_7 була забезпечена за рахунок власних заощаджень та пенсії, тому надана позивачем довідка Молодавської сільської ради не є належним доказом постійного проживання позивача з ОСОБА_7 більше пяти років та її матеріальне забезпечення та не свідчить про наявність підстав для зміни черговості спадкування після смерті ОСОБА_7 З медичних документів ОСОБА_7 також не вбачається даних про перебування її в безпорадному стані, оскільки наявність хвороби сама по собі не свідчить про ці обставини, а епікризи та медична довідка не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не містять відомостей про те, що ОСОБА_7 через тяжку хворобу тривалий час була у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги, і крім того відповідно до довідки Молодавської сільської ради № 29 від 17.01.2012 року ОСОБА_7 в тяжкому, безпорадному стані не була, точної дати прибуття на територію сільської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_7, Молодавська сільська рада повідомити не може, приблизно кінець 2006 початок 2007 року. 10.11.2011 року ОСОБА_1 звернувся до сільської ради про видачу йому довідки на отримання компенсації на поховання ОСОБА_7 так, як з його слів він поховав ОСОБА_7 за власні кошти, в звязку з чим на його імя була видана довідка № 758 від 10.11.2011 року.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 174, 212-215, 294, 296 ЦПК України ЦПК суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, який є правонаступником померлої ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю, зміну черговості одержання права на спадкування, з наданням права на спадкування нарівні із спадкоємцем першої черги, та внесення змін у свідоцтво про право на спадщину відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_19