ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/232/13
провадження № 2/753/94/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова М.Л., за участі секретаря Гаврилюк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат по утриманню квартири,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3 особи - ОСОБА_4, Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Осокорки-Київ» про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення, про приведення приміщень квартири у попередній стан,

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, 3 особи - ОСОБА_3, Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Осокорки-Київ» про усунення перешкод у користуванні квартирою, приведення приміщень квартири у попередній стан та повернення майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у січні 2013 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування витрат по утриманню квартири.

Позивач ОСОБА_2 зазначав, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.11.1993 року; рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.05.2008 року шлюб між ними було розірвано; в період шлюбу - у травні 1997 року сторонами (подружжям) було набуто у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1; починаючи з квітня 2007 року сторони не проживають разом та не ведуть з того часу спільного господарства, оскільки відповідачка ОСОБА_3 виїхала до м. Одеса, де мешкає до цього часу.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва у 2014 році спільна квартира сторін була розділена між ними в рівних частках; тобто, в період квітня 2007 року - вересня 2014 року квартира АДРЕСА_1 належала сторонам на праві спільної сумісної власності, а після розподілу квартири і на даний час квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності в рівних частках - по ? частині кожному.

Оскільки за період з квітня 2007 року по вересень 2014 року позивачем ОСОБА_2 одноособово були понесені витрати по оплаті квартири АДРЕСА_1 - в частині витрат на утримання будинку (квартири) і прибудинкової території та витрати за постачання теплової енергії (опалення) - у загальному розмірі 39184,43 грн., відповідачка ОСОБА_3 відмовилась добровільно відшкодувати йому (позивачеві) ? від загальної суми понесених позивачем зазначених витрат, тому він вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд (в редакції позову від 28.10.2014 року) стягнути з ОСОБА_3 на його (ОСОБА_2 користь суму витрат у розмірі 18244,62 грн.

ОСОБА_3 04.04.2013 року звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, 3 особи - ОСОБА_4, Об»єднання співвласників

багатоквартирного будинку «Осокорки-Київ» про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення, про приведення приміщень квартири у попередній стан.

ОСОБА_3 зазначала, що вона є власником особового рахунку по квартирі АДРЕСА_1 в квартирі зареєстровані чотири особи - сторони (колишнє подружжя) та їх діти: донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскільки ОСОБА_2 фактично з 2007 року чинить їй (ОСОБА_3.) перешкоди в користуванні квартирою - змінював замки у вхідних дверях, самовільно (без її згоди) здійснив перепланування приміщень квартири, з грудня 2012 року фактично позбавив права на проживання в квартирі доньки ОСОБА_5; з початку 2011 року поселив без її (співвласника) згоди ОСОБА_7 з малолітньою дитиною ОСОБА_8, з приводу чого вона (ОСОБА_3.) та донька ОСОБА_5 неодноразово зверталися до правоохоронних органів; вона (ОСОБА_3.) не має жодних зобов»язань перед ОСОБА_2 щодо сплати нею за квартиру та комунальні послуги, позивачем за первісним позовом пропущено строк позовної давності в частині вимог за період 2007 - грудень 2010 року, тому ОСОБА_3 (позивачка по зустрічному позову) просить відмовити ОСОБА_2 в задоволенні його вимог за первісним позовом та зобов»язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкоди в користуванні приміщеннями квартири АДРЕСА_1 вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

Крім того, ОСОБА_3 збільшила розмір позовних вимог за зустрічним позовом, подавши до суду відповідну заяву від 28.08.2014 року; посилаючись на те, що актом державного виконавця від 27.03.2014 року (у виконавчому провадженні про виселення з квартири АДРЕСА_1 громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8.) було встановлено відсутність в квартирі будь-якого майна; також, в квартирі ОСОБА_2 були зняті всі міжкімнатні двері, демонтовано три раковини (в кухні, господарській кімнаті та ванній кімнаті), демонтовано два унітази (в господарській та ванній кімнаті), демонтовано вбудовані шафи (в спальні, в кімнаті доньки ОСОБА_5, в прихожій), демонтовано та пошкоджено прилади освітлення, розетки та вимикачі в усіх жилих кімнатах, кухні, ванній, прихожій та господарській кімнатах; ОСОБА_2 здійснив незаконне перепланування (зруйнував несучі стіни, здійснив перепланування мережі електропостачання та мережі теплопостачання, збільшив на ? загальної площі квартири, тощо), тому позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 додатково просила «привести приміщення квартири АДРЕСА_1 у попередній стан: поставити міжкімнатні двері, прибрати незаконно встановлену стіну у кімнаті сина ОСОБА_9, встановити демонтовані унітази та раковини, відновити систему електропостачання (відновити електровимикачі та розетки)».

Крім того, ОСОБА_4, як третя особа із самостійними вимогами на предмет спору, 17.12.2014 року подала до суду позов до ОСОБА_2, 3 особи - ОСОБА_3, Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Осокорки-Київ» про усунення перешкод у користуванні квартирою, приведення приміщень квартири у попередній стан та повернення майна; посилаючись на ті самі обставини, що зазначені у зустрічному позову ОСОБА_3 (матері), просила суд постановити рішення, яким: «зобов»язати ОСОБА_2 привести оселю (квартиру АДРЕСА_1) у попередній стан, придатний для проживання, шляхом повернення демонтованого сантехнічного обладнання, а також відновлення мережі електропостачання та водопостачання; зобов»язати ОСОБА_2 повернути демонтовані ним меблі з кімнати, де проживала ОСОБА_4 (шафу-купе, письмовий стіл, ліжко, кондиціонер, офісний стілець, полички та освітлювальні прилади), а також міжкімнатні двері (у трьох кімнатах, туалеті, кухні та ванній кімнаті); зобов»язати ОСОБА_2 не чинити позивачці ОСОБА_5 перешкоди в користуванні оселею».

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_10 позовні вимоги за первісним позовом в редакції від 28.10.2014 року (а.с.239-240 т.1) підтримав та просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, а в задоволенні зустрічного позову та позову ОСОБА_4 - відмовити, як пред»явлених без достатніх правових підстав та обґрунтування та не доведення в судовому засіданні достатніми та належними доказами; представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_11 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 в редакції заяви про збільшення позовних вимог від 28.08.2014 року (а.с.222-223 т.1) та ОСОБА_4 від 17.12.2014 року (а.с.17-18 т.2) підтримав у

повному обсязі та просив їх задовольнити, в задоволенні вимог первісного позову ОСОБА_2 просив відмовити повністю, в тому числі із застосуванням положень позовної давності.

Представник 3-ої особи - ОСББ «Осокорки-Київ» в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення представників ОСОБА_10, ОСОБА_11 в судовому засіданні, допитавши свідків ОСОБА_12, ОСОБА_11 (згідно положень ст.184 ЦПК України), дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

В судовому засіданні встановлено: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.11.1993 року, в шлюбі вони мають двох дітей - доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.05.2008 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.4 т.1).

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 14.05.1997 року, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 13.05.1997 року №159-С, квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована на ім»я ОСОБА_13 (а.с.34 т.1).

Квартира АДРЕСА_1 є трикімнатною, жилою площею 54,8 кв. м, загальною площею 104,3 кв. м; зареєстровані в квартирі чотири особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.8, 34 т.1).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.12.2013 року та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.06.2014 року було поділено квартиру АДРЕСА_1, яка є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 жилою площею 54,8 кв. м, загальною площею 104,3 кв. м, яка належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 14.05.1997 року серії НОМЕР_4, зареєстровано в Київському БТІ 16.05.1997 року за реєстровим №39972 (а.с.184-187 т.1); тобто ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, частки яких є рівними (по ? частині кожному).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не заперечуються сторонами.

Згідно ст.526, 623 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно ст.20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - розмір плати за житлово-комунальні послуги, за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розраховується і встановлюється виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.360, 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї та інших осіб; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов»язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, нести відповідальність перед третіми особами за зобов»язаннями, пов»язаними із спільним майном.

Відповідно до ч.1 ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Як вбачається з наданого позивачем за первісним позовом розрахунку плати за утримання будинку, прибудинкової території та теплопостачання (опалення) за період з квітня 2007 року по вересень включно 2014 року, ОСОБА_2 було сплачено за зазначені послуги по квартирі АДРЕСА_1 36489,23 грн.; ОСОБА_3 було сплачено 498,18 грн.; за період з грудня 2010 року по вересень включно 2014 року було сплачено всього 23085,79 грн. (а.с.233-235 т.1).

Зазначений розрахунок складено ОСББ «Осокорки-Київ» (підписано головним бухгалтером та головою правління), цей розрахунок фактично не заперечується ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_11 тощо.

Оскільки ОСОБА_3 надані квитанції про сплату нею за квартиру коштів у 2012-2013 р. в частині суми 450,00 грн. (а.с.209-212 т.1), тому на підставі розрахунку ОСББ «Осокорки-Київ», з урахуванням строку позовної давності, про застосування якого заявлено представником ОСОБА_11 (а.с.224 т.1), - за період з грудня 2010 року по вересень включно 2014 року з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 сума (23085,79 - 498,18) : 2 = 11293,80 грн. (а.с.233-235 т.1); в решті вимог первісного позову ОСОБА_2 має бути відмовлено.

Заперечення відповідачки ОСОБА_3 та її представника в цій частині вимог позивача ОСОБА_2 є по суті безпідставними та недоведеними в судовому засіданні, тому судом не приймаються.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно положень ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Як вбачається з копії рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04.06.2013 року у справі №753/1558/13-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про вселення, ОСОБА_6, яка змінила прізвище на «ОСОБА_5» у зв»язку з реєстрацією шлюбу 28.12.2013 року (а.с.129 т.2), було вселено в АДРЕСА_1 в будинку АДРЕСА_1 (а.с.237-238 т.1).

Твердження позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що їх взаємовідносини з ОСОБА_2 є по суті конфліктними, підтверджуються матеріалами справи в частині звернень до правоохоронних органів, до правління ОСББ «Осокорки-Київ» (а.с.92-95, 101-113 т.1), рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.07.2013 року про виселення з квартири АДРЕСА_1 громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.204-207 т.1), показаннями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_11 і не заперечуються другою стороною.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_3 в частині її вселення в спірну квартиру та вимоги ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про зобов»язання ОСОБА_2 не чинити їм перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 в будинку АДРЕСА_1, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_3 в частині «приведення приміщення квартири АДРЕСА_1 у попередній стан: поставити міжкімнатні двері, прибрати незаконно встановлену стіну у кімнаті сина ОСОБА_9, встановити демонтовані унітази та раковини, відновити систему електропостачання (відновити електровимикачі та розетки)» та позовні вимоги ОСОБА_4, яка не є співвласником квартири, в частині «зобов»язати ОСОБА_2 привести оселю (квартиру АДРЕСА_1) у попередній стан, придатний для проживання, шляхом повернення демонтованого сантехнічного обладнання, а також відновлення мережі електропостачання та водопостачання; зобов»язати ОСОБА_2 повернути демонтовані ним меблі з кімнати, де

проживала ОСОБА_4 (шафу-купе, письмовий стіл, ліжко, кондиціонер, офісний стілець, полички та освітлювальні прилади), а також міжкімнатні двері (у трьох кімнатах, туалеті, кухні та ванній кімнаті)», не доведені в судовому засіданні достатніми та належними доказами, тому в задоволенні цих вимог має бути відмовлено.

Згідно ст.88 ЦПК України: з відповідачки ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі (229,40 + 114,70 + 114,70) = 458,80 грн. (а.с.1, 199, 241 т.1); з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати - на користь ОСОБА_4 350,00 грн. (а.с.16 т.2), на користь ОСОБА_3 114,70 грн. (а.с.29 т.1); крім того, підлягає стягненню на користь держави судовий збір: з ОСОБА_3 (551,20 - 458,80) = 92,40 грн., з ОСОБА_2 - (987,70 + 201,20) = 1188,90 грн.

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК України, на підставі ст.150-152, 156 ЖК України, ст.11-13, 14, 15-16, 256, 267, 322, 360, 383, 386, 391, 526, 541, 544, 623 ЦК України, ст.20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", суд

ВИРІШИВ:

Зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 в будинку АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) 11293 грн. 80 коп., судові витрати в сумі 458,80 грн., а всього - 11752 (одинадцять тисяч сімсот п»ятдесят дві) грн. 60 коп.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) судові витрати: на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3) в сумі 350,00 грн., на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) в сумі 114,70 грн., та на користь держави - судовий збір у розмірі 1188,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) судовий збір на користь держави в сумі 92,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Парамонов М.Л.