Ухвала

Іменем України

12 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Демяносова М.В., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення коштів, за касаційною скаргою представників ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, обґрунтовуючи який вказала, що 06 листопада 2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») укладено договір-заяву № 300937/68434/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 місяць в іноземній валюті, відповідно до якого, позивач на строк з 06 листопада 2014 року по 06 грудня 2014 року вніс 7702,53 доларів США, з процентною ставкою 10 % річних, на вкладний рахунок НОМЕР_1.

29 січня 2015 року між сторонами було укладено договір - заяву № 300937/8809/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті, відповідно до якого, позивач на строк з 29 січня 2015 року по 29 квітня 2015 року вніс 30 000 доларів США, з процентною ставкою 11,60 % річних на вкладний рахунок НОМЕР_5. Договір було пролонговано до 30 липня 2015 року.

29 січня 2015 року між сторонами було укладено договір-заяву № 300937/8820/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті, відповідно до якого, позивач на строк з 29 січня 2015 року по 29 квітня 2015 року вніс 15 000 доларів США, з процентною ставкою 11,60 % річних на вкладний рахунок НОМЕР_2. Договір було пролонговано до 30 липня 2015 року.

10 лютого 2015 року між сторонами було укладено договір-заяву № 300937/11289/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» на 3 місяці в іноземній валюті, відповідно до якого, позивач на строк з 10 лютого по 11 травня 2015 року вніс 1 000 доларів США на депозитний рахунок НОМЕР_3.

У передбачені вищевказаними договорами строки, позивач зверталась до банку з заявами повернути їй вищевказані вклади з нарахованими відсотками, проте відповідач не повернув грошові кошти, що знаходяться на вищевказаних рахунках.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти за договорами депозиту (договорами-заявами) № 300937/8809/3-15, № 300937/8820/3-15, № 300937/68434/1-14, № 300937/11289/07-15, у загальному розмірі 47 904,35 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення коштів, відмовлено.

У касаційній скарзі представники ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_7 просять скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що задоволення вимог кредиторів банку, повернення коштів вкладників банків здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими встановлений спеціальний порядок повернення суми вкладу, в тому числі і вкладу, який перевищує 200 000 грн.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що судами неправильно застосовано Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки у разі відмови у задоволенні позову внаслідок уведення тимчасової адміністрації банку - відповідача будуть порушені конституційні права особи на судовий захист, адже після усунення такої обставини особа буде позбавлена права на повторне звернення до суду з відповідним позовом, а припинення діяльності тимчасової адміністрації не стане новою підставою для позову, оскільки в первісному позові, як правило, позивач на таку обставину не посилається, є безпідставними та не спростовують висновків судів про застосування до спірних правовідносин вищевказаного закону, що є спеціальним законом, яким встановлюютьсяправові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Крім того, доводи осіб, які подали касаційні скарги, спростовуються встановленими у справі обставинами.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 06 листопада 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 укладено договір-заяву № 300937/68434/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 місяць в іноземній валюті, за умовами якого, вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок НОМЕР_4 у сумі 7702,53 доларів США на строк з 06 листопада 2014 року по 06 грудня 2014 року з процентною ставкою 10 % річних.

29 січня 2015 року між сторонами було укладено договір-заяву № 300937/8809/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті, відповідно до якого, позивач на строк з 29 січня 2015 року по 29 квітня 2015 року вніс 30 000 доларів США, з процентною ставкою 11,60 % річних на вкладний рахунок НОМЕР_5. Договір було пролонговано до 30 липня 2015 року.

29 січня 2015 року між сторонами було укладено договір-заяву № 300937/8820/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті, відповідно до якого, позивач на строк з 29 січня 2015 року по 29 квітня 2015 року вніс 15 000 доларів США, з процентною ставкою 11,60 % річних на вкладний рахунок НОМЕР_2. Договір було пролонговано до 30 липня 2015 року.

10 лютого 2015 року між сторонами було укладено договір-заяву № 300937/11289/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» на 3 місяці в іноземній валюті, відповідно до якого, позивач на строк з 10 лютого 2015 року по 11 травня 2015 року вніс 1000 доларів США на депозитний рахунок НОМЕР_3.

Згідно з довідкою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 28 липня 2015 року, яка видана ОСОБА_4 у відділенні № 9 Філії «Центральне Регіональне Управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відкрито наступні депозитні договори:

- договір від 29 січня 2015 року № 300937/8820/3-15 на суму 15 000 доларів США;

- договір від 29 січня 2015 року № 300937/8809/3-15 на суму 30 000 доларів США;

- договір від 24 грудня 2014 року № 300937/81583/370-14 на суму 200 000 грн.;

- договір від 15 липня 2015 року № 300937/20669/9-15 на суму 4 000 доларів США;

- договір від 10 лютого 2015 року № 300937/11289/07-15 на суму 1 000 доларів США;

- договір від 06 липня 2014 року № 300937/68434/1-14 на суму 1 047,26 доларів США.

03 серпня 2015 року позивач зверталася до банку з заявами, в яких просила повернути їй вказані вклади з нарахованимим відсотками, проте грошові кошти, які знаходилися на цих рахунках не були повернуті позивачу.

Постановою Правління НБУ від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» віднесено ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних.

На підстави цієї постанови виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», якою з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Пунктом 16 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

При цьому, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представників ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко М.В. Демяносов А.О. Леванчук