АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 667/5204/15-ц Головуючий у І інстанції Скрипнік Л.А.
Номер провадження 22-ц/791/1050/16 Доповідач Семиженко Г.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Бугрика В.В.,

ОСОБА_1,

секретар Мирненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 13 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про набуття права власності на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

у липні 2015 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду посилаючись на те, що на підставі кредитного договору № 08.3/74/06-НВ від 18 серпня 2006 року з додатковими угодами до нього між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 остання отримала кредит в розмірі 18200 доларів США під 14 % річних строком до 17 серпня 2031 року, цього ж дня в забезпечення виконання договору між сторонами було укладено іпотечний договір № 13/74/І01/06-НВ квартири АДРЕСА_1, за договором купівлі-продажу від 26 червня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» відступило на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» право вимоги за вказаним кредитним договором, свої зобовязання за кредитним договором відповідачка порушила, допустила заборгованість в розмірі 309850,03 гривні, яка складається з 252072,58 гривні заборгованості за тілом кредиту, 48431,33 гривні заборгованості по сплаті відсотків, 8344,75 гривні заборгованості по сплаті пені, 270,70 гривні суми за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу кредиту, 730,67 гривні суми за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по процентам, у позові поставлено питання в рахунок погашення заборгованості в розмірі 309850,03 гривні за кредитним договором № 08.3/74/06-НВ від 18 серпня 2006 року звернути стягнення на предмет іпотеки житлову квартиру № 100, яка складається з однієї житлової кімнати загальною площею 38,9 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м у будинку № 19 по вулиці Димитрова у місті Херсоні, належну на праві власності ОСОБА_2 та визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на вказану квартиру.

Рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона від 13 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено, ухвалено:

- в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 в розмірі 309850,03 гривні, з яких сума заборгованості за кредитом 252072,58 гривні, сума заборгованості за відсотками 48431,33 гривні; пеня 8344,75 гривні; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 270,70 гривні; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам 730,67 гривні, за кредитним договором № 08.3/74/06-НВ від 18 серпня 2006 року звернути стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_2, а саме: житлову квартиру № 100, яка складається з однієї житлової кімнати загальною площею 38,9 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м, у будинку № 19 по вулиці Димитрова у місті Херсоні, належної іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 17 серпня 2006 року Приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за № 2890, зареєстрованого Херсонським державним бюро технічної інвентаризації в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер запису 71743, в книзі № 185, реєстраційний номер 14168734;

- визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на житлову квартиру № 100, яка складається з однієї житлової кімнати загальною площею 38,9 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м у будинку № 19 по вулиці Димитрова у місті Херсоні;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 3654 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки сума заявленої до стягнення заборгованості належним чином не підтверджена та не відповідає дійсності, у справі не визначено вартість квартири, вона не отримувала письмової вимоги про дострокове повернення грошових коштів, суд першої інстанції не звернув уваги на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03 червня 2014 року.

У повторне судове засідання при апеляційному розгляді справи сторони не зявилися при належному повідомленні, при цьому від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку заборгованості за кредитним договором та про відкладення розгляду справи на іншу дату у звязку з неможливістю надати виписки по рахунку у судове засідання на 18 липня 2016 року.

Зважаючи на ту обставину, що розподіл справи у суді апеляційної інстанції відбувся 11 березня 2016 року, попереднє судове засідання у справі було проведено 27 квітня 2016 року, а 28 квітня 2016 року позивача було повідомлено про наступне судове засідання у справі 18 липня 2016 року та про необхідність надати до суду первинні банківські документи щодо отримання відповідачкою суми кредиту, детальний розрахунок суми заборгованості за кредитним договором та виписку по руху коштів по рахунку відповідачки, з огляду на розумні строки розгляду справи у суді, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність передбачених нормами процесуального права підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З положенням ст. 3, 10, 27, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у такому випадку на позивача покладається обовязок довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, з добросовісним здійсненням своїх процесуальних прав та виконанням процесуальних обов'язків, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що 18 серпня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 08.3/74/06-НВ з додатковими угодами до нього, за яким остання отримала кредит у вигляді невідновлювальної мультивалютної кредитної лінії в розмірі 18200 доларів США під 14 % річних строком до 17 серпня 2031 року, цього ж дня в забезпечення виконання договору між сторонами було укладено іпотечний договір № 13/74/І01/06-НВ житлової квартири № 100, яка складається з однієї кімнати загальною площею 38,9 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м у будинку № 19 по вулиці Димитрова у місті Херсоні.

Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 червня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» відступило на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» право вимоги за вище вказаним кредитним договором.

Між сторонами кредитного договору в силу його умов виникли правовідносини, врегульовані його положеннями та положеннями ст. ст. 1046, 1054 ЦК України, за якими відповідач отримала у позивача суму кредиту із зобов'язанням повернути позичену суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі порушення забезпеченого ним зобов'язання передбачено п. п. 1.3, 4.2 іпотечного договору між сторонами, ст. ст. 12, 33, 39 Закону України "Про іпотеку", ст. 589, 590 ЦК України.

Відповідно п. 4.3 зазначеного вище іпотечного договору, яким передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі йому у власність предмету іпотеки, за положеннями ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», позивач, як іпотекодержатель, може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, у тому числі на підставі рішення суду.

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У даній справі позивач має процесуальний обовязок достеменно довести, що його цивільне право було порушено відповідачем і таке право підлягає поновленню останнім або за його рахунок передбаченим чинним законодавством способом, іншими словами позивач має довести предмет позову порушення його законного права відповідачем, та підстави позову якими саме діями відповідача було порушено права позивача та в чому полягає неправомірність таких дій, з обранням належного способу захисту порушеного права.

У даній справі як підтвердження суми заборгованості позивачем надана ним же складена довідка, з якої не можна визначити розмір заборгованості за її складовими та часу виникнення такої заборгованості, на вимогу апеляційного суду представником позивача було надіслано розрахунок заборгованості, який прочитати неможливо, при цьому первинних банківських документів щодо отримання відповідачкою суми кредиту та виписку по руху коштів по її рахунку на вимогу суду надано не було, отже позивачем не було надано належних доказів, які б достеменно підтверджували вимоги позову щодо розміру кредитної заборгованості за певний період часу, доказування ж не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, за положеннями ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, у разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

У даній справі вартість предмету іпотеки не визначалася, відповідно не можна зробити висновок щодо розміру заборгованості за кредитним договором, який має бути погашеним за рахунок предмета іпотеки, відсутність належного обґрунтування позовних вимог унеможливлює ухвалення у справі обґрунтованого рішення про їх задоволення, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що позивачем не було виконано обовязки позивача щодо доведення предмету та підстав позову, передбачені законом підстави для його задоволення відсутні, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Приведений висновок не є перешкодою для позивача для судового захисту своїх інтересів іншим способом за умови добросовісного виконання процесуальних обовязків.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 13 листопада 2015 року скасувати.

Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, на нього протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_4

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_5

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1