Ухвала

Іменем України

12 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Демяносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за затримку виплат при звільненні та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з 19 жовтня 1987 року по 31 березня 2015 року працювала у Державно-кооперативному проектно-вишукувальному інституті «Дніпроагропроект» (далі - ДК ПВІ «Дніпроагропроект»). У день звільнення з нею не був проведений повний розрахунок по заробітній платі, їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 35 456 грн 42 коп.

Також позивач просить стягнути з відповідача компенсацію за весь час затримки виплати заробітної плати, яка станом на 01 серпня 2015 року становить 23 647 грн 98 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 до Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за затримку виплат при звільненні та відшкодування моральної шкоди, задоволено частково.

Стягнуто з Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» на користь ОСОБА_4 нараховану, але невиплачену заробітну плату в розмірі 35 456 грн 42 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 квітня 2015 року по 23 вересня 2015 року в розмірі 20 670 грн 06 коп., а також моральну шкоду в розмірі 3 000 грн, а всього - 59 126 грн 48 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» на користь держави судовий збір у розмірі 591 грн 26 коп.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати ОСОБА_4 в межах суми платежу за один місяць в розмірі 2 364 грн 81 коп.

У касаційній скарзі ДК ПВІ «Дніпроагропроект» просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у частині стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановивши, що заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 23 вересня 2015 року складає 35 456 грн 42 коп., суди попередніх інстанції, керуючись ст.ст. 47, 116 КЗпП України, дійшли обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача вищевказаної заборгованості.

Стягуючи з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, врахувавши п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», виходив з того, що розрахунок з позивачем був не проведений з вини відповідача.

Стягуючи 3 000 грн у відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій, врахувавши п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходили з того, що відповідачем не виплачено позивачу усі належні їй кошти при звільненні, що призвело до порушення її законних прав, вимагало від неї додаткових зусиль для організації її життя, оскільки позивач була змушена звертатись до суду для захисту своїх прав, обсяг моральних страждань, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про відсутність вини ДК ПВІ «Дніпроагропроект» в тому, що заробітна плата не була виплачена позивачу, оскільки ДК ПВІ «Дніпроагропроект» є підприємством з часткою держави у статутному капіталі (фонді) та тісно співпрацює з державними підприємствами, установами, організаціями, що фінансуються з державних (комунальних) бюджетів, і на сьогоднішній день наявна велика заборгованість перед ним, що стало підставою для заборгованості по виплаті заробітної плати працівникам, є безпідставними, оскільки тяжке фінансове становище не може бути достатнім доказом відсутності вини підприємства в затримці розрахунку при звільненні.

Посилання ДК ПВІ «Дніпроагропроект» на необхідність залишення позовної заяви на підставі ч. 6 ст. 119 ЦПК України без розгляду не можуть братись до уваги, оскільки згідно з п. 1 ч.1 ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, а позивач звернулась з позовними вимогами, крім вищевказаних, ще й про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральну шкоди.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що судами неповно з'ясовано всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи в частині відшкодування моральної шкоди, є безпідставними та не спростовують висновків судів попередніх інстанції про стягнення у відшкодування моральної шкоди суми у розмірі 3 000 грн.

Крім того, доводи ДК ПВІ «Дніпроагропроект» спростовуються встановленими по справі обставинами.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що з 19 жовтня 1987 року по 31 березня 2015 року ОСОБА_4 перебувала у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується записом у трудовій книжці.

ОСОБА_4 звільнилася 31 березня 2015 року.

Час затримки розрахунку складає 118 робочих днів з 01 квітня 2015 року по 23 вересня 2015 року.

Відповідно до довідки ДК ПВІ «Дніпроагропроект» середньоденний заробіток позивача складає 175 грн 17 коп.

Середній заробіток за час затримки розрахунку складає 20 670 грн 06 коп. (175 грн 17 коп. * 118 днів).

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко М.В. Демяносов А.В. Маляренко