Справа № 496/2964/16-ц
Провадження № 2/496/1591/16
У Х В А Л А

27 грудня 2016 року Суддя Біляївського районного суду Одеської області Драніков С.М., розглянувши в м. Біляївка заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь 425 680,00 грн. та судові витрати 4256,80 грн.

Додатково позивач звернувся до суду з заявою в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу проводити відчуження належної йому частини майна у будь-який спосіб наклавши на нього арешт. Майном на 1/2 частину якого має бути накладено арешт він вказує квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, ? частина якої належить відповідачу ОСОБА_2. Свої вимоги мотивує тим, що у нього виникли підстави вважати, що відповідач може відчужити належну йому частину вказаного майна на користь третіх осіб, що в майбутньому може ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Ст. 151 ч.3 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В ч.1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В позовних вимогах, заявлених позивачем вказано про стягнення боргу в грошовій сумі. Вказана в клопотанні квартира на яке позивач просить вжити заходів способом накладення арешту не є предметом позову, а отже у суду немає підстав для задоволення клопотання.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, в накладенні арешту на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу ОСОБА_2, слід відмовити, оскільки заявником не надано суду достатніх доказів в обґрунтування заявлених вимог, позивач не обґрунтував необхідність їх вжиття, не вказав в чому полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в цій справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, та вказане майно не є предметом позовних вимог.

Керуючись ст.ст.151- 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в 5-денний строк з дня проголошення ухвали або отримання її копії до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_3