Провадження №2/522/4817/16
Справа № 522/5940/16-ц
13 липня 2016 р. м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачка 05.04.2016 року звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою 6 будинку 21-А по вул. Сегедській у м. Одесі. В обґрунтування позову, вказує, що згідно договору дарування від 18.10.2006 року посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори власником 2/3 частин вказаної квартири є ОСОБА_1 Згідно свідоцтва про право на спадщину виданого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори 20.09.2010 року вбачається, що ОСОБА_1 отримала у спадщину 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. З 2009 року ОСОБА_2 зареєстрований в даній квартирі. На даний час відповідач в квартирі не мешкає, але зареєстрований в ній, про що свідчить Акт КП ЖКС «Фонтанський» від 07.07.2016 року.
Позивачка, як власник квартири сплачує комунальні платежі, але обмежена у здійсненні усіх прав щодо майна. Зокрема, сплачує комунальні платежі у більшому розмірі, ніж відповідно до фактичної кількості осіб, що у ній проживає.
У судовому засіданні позивачка не зявилась, але її представник - ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 18.10.2006 року та свідоцтва про право на спадщину від 20.09.2010 року.
Згідно довідки (виписки з домової книги про склад родини та прописку) Ф № 1 від 04.02.2016 року №314, вбачається, що в АДРЕСА_3 зареєстрований також ОСОБА_2 від 17.04.2009 року. (а.с. 9).
Згідно письмових заяв сусідів позивачки ОСОБА_4 (адрес проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_5 (адрес проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2), засвідчені начальником участку №5 КП «Фонтанській») вбачається, що громадянин ОСОБА_2 ніколи не проживав в спірній квартирі..
Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 07.07.2016 року, завіреного начальником дільниці №5 КП ЖКС «Фонтанський», вбачається, що ОСОБА_2 з 17.04.2009 року не проживає, особисті речі в квартирі №6 в буд. № 21-А по вул. . Сегедській в м. Одесі відсутні.
Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав та заборон відчуження нерухомого майна, вбачається, що відсутні обтяження.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до
суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити
його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання
Відповідно до ст. 391 ЦК України, Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм Майном.
Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння».
Враховуючи, що відповідач оплату комунальних платежів не здійснює, фактично в квартирі позивача не проживає більш ніж один рік, порушує право власності позивача, оскільки він не може вільно розпоряджатися своїм майном, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 16, 319, 321, 328, 386, 391,405 ЦК України, ст.ст.3,4,10, 11,15, 58, 60, 88 ч.1, ч.4 169, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224- 226 ЦПК України, , суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою №6 в будинку №21-А по вул. Сегедській в м. Одесі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

13.07.2016