АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Черненкової Л.А.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2015 року

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору припиненим та зобовязання внести зміни в єдиний державний реєстр обтяжень, -

В с т а н о в и в :

08 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору недійсним та зобовязання внести зміни в єдиний державний реєстр обтяжень посилаючись на те, що в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 201809SONG від 29 лютого 2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем. 29 лютого 2008 року між цими ж сторонами був укладений договір застави автотранспорту № 201809-1, предметом застави за яким є автомобіль НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 У задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 201809song від 29 лютого 2008 року судовим рішенням від 19 листопада 2013 року було відмовлено, проте заяви позивача до відповідача щодо зняття обтяжень з вказаного автотранспортного засобу були залишені без задоволення. Позивач просив суд визнати недійсним договір застави автотранспорту № 201809-1 від 29 лютого 2008 року та зобовязати відповідача внести зміни в єдиний державний реєстр обтяжень щодо заставленого майна автомобіля НОМЕР_1 (а.с.4-5).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено (а.с.25-27):

- визнано припиненим договір застави автотранспорту № 201809-1 від 29 лютого 2008 року, укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, у звязку із припиненням забезпеченого заставою зобовязання за кредитним договором № 201809SONG від 29 лютого 2008 року;

- зобовязано ПАТ КБ «Приватбанк» внести в єдиний державний реєстр обтяжень відомості щодо припинення обтяження на автомобіль НОМЕР_2.

В апеляційній скарзі (а.с.53-56) ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки;

- до правовідносин, що склалися між сторонами не може бути застосовано положення ст.593 ЦК України, оскільки зобовязання за кредитним договором на даний час не припинені;

- суд не зазначив в оскаржуваному рішенні на підставі якої норми матеріального права припинилось основне зобовязання;

- рішенням апеляційної інстанції від 19 листопада 2013 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором з підстав пропущення строку позовної давності, але сам кредитний договір припиненим, розірваним або недійсним визнаний не був, а тому суд помилково дійшов висновку щодо припинення основного зобовязання.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що між сторонами було укладено кредитний договір, виконання якого було забезпечено договором застави; кредитні правовідносини між сторонами припинено, оскільки рішенням апеляційної інстанції у стягненні заборгованості за кредитним договором відмовлено з підстав пропущення строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

З матеріалів справи вбачається, що 08 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору недійсним та зобовязання внести зміни в єдиний державний реєстр обтяжень (а.с.4-5).

Згідно журналу судового засідання від 30 листопада 2015 року ОСОБА_3 - представник позивача заявила клопотання про уточнення позовних вимог та замість вимог про визнання договору застави недійсним просила визнати цей договір припиненим (а.с.22-23).

Відповідно до ч.1 ст.118 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання до суду першої інстанції позовної заяви, яка згідно ч.1 ст.119 ЦПК України має бути подана в письмовій формі.

Відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Такі вимоги до заяви про зміну предмету або підставу позову передбачають право відповідача на їх отримання та відповідно право на судовий захист проти нових позовних вимог.

Як вбачається зі справи, позовна заява, подана позивачем до суду в письмовій формі, містить вимоги про визнання договору застави недійсним (а.с.4-5).

В той же час вимоги про визнання договору застави недійсним позивачем в письмовій формі до суду не подані.

В ухвалі від 26 липня 2016 року про виправлення описки апеляційний суд звернув увагу суду першої інстанції на відсутність у справі письмової заяви позивача про зміну предмету позову (а.с.98-99).

Такої заяви судом першої інстанції до справи не долучено.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, коли суд першої інстанції розглянув та ухвалив судове рішення за позовними вимогами позивача, які не були подані в письмовій формі, слід вважати, що суд вийшов за межі позовних вимог та розглянув позовні вимоги, які позивачем не були подані до суду.

З огляду на це колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у звязку з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання договору застави припиненим в письмовій формі позивачем не заявлені, а заявлені в позовній заяві позовні вимоги про визнання договору застави недійсним судом не розглянуті, у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для ухвалення нового рішення у справі.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,309,314,316 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2015 року скасувати.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: