Справа № 408/4656/15-ц
Провадження № 22ц/782/703/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року, серпня місяця, 31-го дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі: головуючого судді - Яресько А.В., суддів - Борисова Є.А., Ю.В. Єрмакова, за участю секретаря: Коротенка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 03 червня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Луганської УМВС України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року гр. ОСОБА_2 звернувся із позовом про захист честі, гідності та ділової репутації до ОСОБА_1 Позов було прийнято до розгляду. У листопаді 2015 року надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Луганської УМВС України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, що теж була прийнята до судового розгляду.

11 грудня 2015 року ухвалою Біловодського районного суду Луганської області було первинну позовну заяву залишено без розгляду за заявою позивача ОСОБА_2, розгляду зустрічної позовної заяви продовжувався.

03 червня 2016 року ухвалою Біловодського районного суду Луганської області провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Луганської УМВС України про стягнення матеріальної та моральної шкоди за клопотанням позивача було призупинено до прийняття рішення органом досудового розслідування Біловодського ВП ГУНП Луганської області, яке проводиться в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудового розслідування за № 0000099 від 10.04.2015 року.

Позивачка ОСОБА_1 не погодилась із таким рішенням суду першої інстанції та надала на нього апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану нею ухвалу скасувати та повернути справу для продовження розгляду по суті.

Вислухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Так, статтею ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Статтями 213, 214 ЦПК України є визначеним про те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Призупиняючи провадження у справі суд першої інстанції вказав в оскаржуваній ухвалі на те, що ст. 201 ч.1 п. 4 ЦПК зобовязує суд зупинити провадження у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції, адже до них він дійшов поспішно, із порушеннями норм процесуального права, без врахування фактичного змісту усіх заявлених позовних вимог.

Так, стаття ст. 201 ч.1 п. 4 ЦПК дійсно зобов'язує суд зупинити провадження у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, проте в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не навів жодних міркувань з приводу того, чого саме унеможливлюється розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Луганської УМВС України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, при тому що зміст заявлених ОСОБА_1 позовних вимог є значно ширшим, ніж ті, що є прямо повязаними із обставинами вчинення крадіжки майна, що розслідуються у кримінальному провадженні по ч. 3 статті 185 КК за фактом крадіжки майна у ОСОБА_1

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження, суд першої інстанції фактично дійшов до висновків про те, що розгляд судом у порядку кримінального провадження іншої справи унеможливлює вирішення спору у справі, яка переглядається, проте не навів жодних міркувань з приводу того, чи є ці заявлені у позові вимоги повязаними між собою, похідними і чи може вирішення окремо однієї справи вплинути на результати розгляду іншої справи та завдати шкоди правам та інтересам іншої сторони.

Між тим, зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі обєктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до збільшення розумного строку розгляду справи. У справі, що перебуває на розгляді заявлені позовні вимоги не тільки щодо відшкодування шкоди, що є завданою злочином а отже є незрозумілим у чому саме полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої (кримінальної) справи з огляду на те, що, незалежно від встановлення судом у кримінальній справі фактів стосовно злочинних дій при крадіжці, суду слід робити висновки і по іншим заявленим позовним вимогам, що не є прямо повязаними із крадіжкою майна. Колегія суддів бере тут до уваги і ту обставину, що суд має право обговорити із сторонами і можливість роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи, як це є передбаченим у частині 2 статті 126 ЦПК.

Отже, за таких обставин колегія суддів доходить до висновків про те, що суд першої інстанції зупинив провадження у справі із порушенням вимог п.4 ч.1 ст.201 ЦПК та всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, ухвала суду є немотивованою та винесеною без врахування змісту усіх заявлених позовних вимог, із порушенням вимог п. 3 ч.1 ст. 210 ЦПК.

Відповідно до правил ст.. 311 ЦПК порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення питання є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене вище, та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311-315 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 03 червня 2016 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому рухову по справі.

Головуючий А.В. Яресько

Судді: Є.А. Борисов

ОСОБА_4