АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/574/16 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: земельні Доповідач - Швецова Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого : Швецової Л.А.,

суддів : Піддубного Р.М.,Костенко Т.М.,

за участі секретаря : Єрьоменко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому з подальшим уточненням, просила встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно з ІІІ (третім) варіантом порядку користування земельною ділянкою, запропонованим у висновку судової будівельно-технічної експертизи №2194/3761 від 24.06.2015 р., проведеної Харківським Науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, а саме:

- частину земельної ділянки площею 72,0 кв.м. залишити в загальному користуванні всіх співвласників;

- частину земельної ділянки площею 94,0 кв.м. залишити в загальному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_4;

- виділити в користування ОСОБА_2 на 1/2 частини земельну ділянку площею 649,5кв.м. Оскільки частина земельної ділянки залишається в загальному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 625,5кв.м (649,5-72/3), у тому числі під будівлями;

- виділити в користування ОСОБА_3 на 38/100 частин земельну ділянку площею 493,5кв.м. Оскільки частина земельної ділянки залишається в загальному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 422,5кв.м (493,5- (72/3+94/2)), у тому числі під будівлями;

- виділити в користування ОСОБА_4 на 12/100 частин земельну ділянку площею 156кв.м. Оскільки частина земельної ділянки залишається в загальному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 85кв.м (156-(72/3+94/2)), у тому числі під будівлями.

При цьому границя розподілу земельної ділянки поділяє земельну ділянку на ділянки: від лінії забудови АДРЕСА_1 розділивши огорожу на відрізки з розмірами 4,27м і 6,7м, по прямій лінії вздовж земельної ділянки загального користування ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та будинку з прибудовами потім повернув направо під кутом 90 градусів по прямій лінії до земельної ділянки загального користування (3,7x20,0) ОСОБА_3 та ОСОБА_4, потім повернув наліво під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 20,0м до ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що сторонам належить на праві спільної часткової власності домоволодіння, яке розташоване у м. Харкові, АДРЕСА_1, а саме: позивачу 38/100 частин, відповідачу ОСОБА_4 12/100 частин, відповідачу ОСОБА_2 1 / 2 частина. Порядок користування житловими будинками та надвірними будівлями визначені договором про порядок користування спільним домоволодінням від 23.09.1953 року та приміткою у договорі купівлі-продажу від 30.12.1977 року. Так, житловим будинком літ. «А» користуються позивач (квартира 1) та відповідач ОСОБА_4 (квартира 2). Житловим будинком «Б-1» користується ОСОБА_2 (квартира 3). Порядок користування земельною ділянкою між співвласниками не визначений. Позивач вважає, що його необхідно визначити, зазначивши розміри та розміщення земельних ділянок, що будуть знаходитися в особистому та загальному користуванні співвласників у відповідності до ідеальних часток в праві власності. Земельна ділянка, площа якої становить 1299 кв. м, була виділена на підставі рішення виконкому Червонозаводської районної Ради міста Харкова від 19.06.1956 року № 39. та не приватизована. Висновком проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи № 2194/3761 від 24.06.2015року запропоновано три варіанти порядку користування земельною ділянкою. Позивач вважає найбільш раціональним та прийнятним третій варіант, запропонований експертом.

Крім того, відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом, який також було ним уточнено з урахуванням результатів вищевказаної експертизи. Зустрічні позовні вимоги та їх обґрунтування є аналогічними первісним позовним вимогам ОСОБА_3

За результатами проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи експертом було надано висновок №2194/3761 від 24.06.2015р., відповідно до якого з огляду на конфігурацію земельної ділянки, місце розташування житлових будинків, надвірних будівель, а також враховуючи дані цивільної справи, запропоновано три варіанти користування земельної ділянкою.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно з ІІІ (третім) варіантом порядку користування земельною ділянкою (схема додаток №3), запропонованим у висновку судової будівельно-технічної експертизи №2194/3761 від 24.06.2015 року, проведеної Харківським Науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.засл. проф. М.С. Бокаріуса:

- частину земельної ділянки площею 72,0 кв. м. залишено в загальному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2;

- частину земельної ділянки площею 94,0 кв.м. залишено в загальному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_4;

- виділено в користування ОСОБА_2 на 1/2 частини земельної ділянки площею 649,5кв.м.,оскільки частина земельної ділянки залишається в загальному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 625,5кв.м (649,5-72/3), у тому числі під будівлями;

- виділено в користування ОСОБА_3 на 38/100 частин земельної ділянки площею 493,5кв.м.,оскільки частина земельної ділянки залишається в загальному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 422,5кв.м (493,5- (72/3+94/2)), у тому числі під будівлями;

- виділено в користування ОСОБА_4 на 12/100 частин земельної ділянки площею 156кв.м., оскільки частина земельної ділянки залишається в загальному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 85кв.м (156-(72/3+94/2)), у тому числі під будівлями.

Границя розподілу земельної ділянки поділяє земельну ділянку на ділянки:

від лінії забудови АДРЕСА_1 розділивши огорожу на відрізки з розмірами 4,27м і 6,7м, по прямій лінії вздовж земельної ділянки загального користування ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та будинку з прибудовами потім повернув направо під кутом 90 градусів по прямій лінії до земельної ділянки загального користування (3,7x20,0) ОСОБА_3 А та ОСОБА_4, потім повернув наліво під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 20,0м до ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року та відмовити позивачам в їх позовних вимогах.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що за 25 років позивачами нічого не було зроблено для підтримування в задовільному стані будинку А1 і він повністю зруйнований. Крім того, Червонозаводським районний суд м. Харкова при розгляді справи не урахував наявність договору про порядок користування земельною ділянкою, складений апелянтом та позивачкою ОСОБА_3 у 1958 року. Згідно з вищевказаним договором у користування ОСОБА_2 переходить дільниця з садом, а в користування ОСОБА_3 переходить двір та будинок А1. Так само за 25 років позивачі жодного разу не прибрали прилеглу територію від сміття та не приймали ніякої участі у відновленні паркану, воріт та водопроводу.

Судова колегія, вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, районний суд виходив з того, що частки сторін у праві власності у домоволодінні не визначені і тому є підстави для встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Однак погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та судом не правильно застосовані норми матеріального права і тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне на підставі п.п. 3 і 4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове про відмову в задоволенні позову із наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 03.03.1950 року був укладений договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_6 подарувала належну їй частину домоволодіння , що знаходиться в м. Харкові АДРЕСА_1 ОСОБА_7 ( а.с. 3).

23 вересня 1958 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про користування спільним домоволодінням, розташованим за адресою: м. Харкові АДРЕСА_1. відповідно до якого: в користування ОСОБА_3 переходить цілком будинок під літ А-1, цегловий, критий залізом на чотири кімнати, одну кухня, кладовка, два коридори, льох під будинком та один відділок сараю.

В користування ОСОБА_2 переходить цілком будинок під літ Б-1 дерев'яний, мазаний, критий залізом на три кімнати, дві кухні, два коридори, тамбур, льох під будинком та два відділки сараю.

Убиральня, ворота та хвіртка залишаються у загальному користуванні сторін.

Земельна ділянка залишається у спільному рівномірному користуванні сторін, але з тим, що в користування ОСОБА_2 переходить дільниця з садом, а в користування ОСОБА_3 переходить двір.( а.с. 37).

30 грудня 1977 року ОСОБА_3 продала належні їй 12/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Харкові АДРЕСА_1 ОСОБА_4 Відповідно до умов вказаного договору вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці розміром 1299 кв.м. та до ОСОБА_4 перейшла у власність частина приміщень, визначених договором про користування спільним володінням від 23 вересня 1958 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с. 4-5)

Відповідно до ст. 24 Земельного Кодексу УРСР від 08.07.1970 року, з алежно від цільового призначення кожної земельної ділянки, наданої в користування, землекористувачі мають право в

установленому порядку: 1) зводити житлові, виробничі, культурно-побутові та інші

будови і споруди; 2) провадити посіви сільськогосподарських культур, посадку

лісових, плодових, декоративних та інших насаджень; 3) користуватися сінокосами, пасовищами та іншими угіддями; 4) використовувати для потреб господарства наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торфіводні об'єкти, а також експлуатувати інші корисні властивості землі. Права землекористувачів можуть бути обмежені законом у

державних інтересах, а також в інтересах інших землекористувачів.

Стаття 91 ЗК УРСР передбачає, що особи, яким належить будинок на праві спільної власності,

користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею

визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в

спільній власності на будинок. Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на

будинок, які сталися у зв'язку з прибудовою, надбудовою або

перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування.

Угода про порядок користування земельною ділянкою є

обов'язковою і для особи, яка згодом придбає відповідну частку в

спільній власності на цей будинок. Якщо згоди на користування спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується в порядку, встановленому ст. 167 цього Кодексу.

Судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволенню не підлягають, оскільки між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 у 1958 був встановлений порядок користування домоволодінням та земельною ділянкою.

Вказаний порядок, відповідно до ст.88, 91 ЗК УРСР 1970 року, (який діяв на час укладення договору купівлі продажу) є обов'язковим для ОСОБА_4, який придбав частину житлового будинку у 1977 році. Крім цього, з часу придбання до 2014 року будь-яких питань щодо врегулювання спірних правовідносин або змину порядку користування земельною ділянкою у позивачів не виникало.

Крім цього, посилання позивачів в позовних заявах на той факт, що з 1950 року розмір спірної земельної ділянки належним чином не визначений і тому є підстави для встановлення порядку користування земельною ділянкою, судова колегія вважає безпідставним, оскільки з матеріалів справи вбачається, що на час укладення договору купівлі-продажу від 30 грудня 1977 року, згідно поверхового плану ХМБТІ від 24.10.1977 року розмір земельної ділянки складав 1299 кв.м., у складених 12.07.2007 року та 22.01.2015 року технічних паспортах на домоволодіння розмір земельної ділянки вказаний також 1299 кв.м., тобто, розмір земельної ділянки не змінювався і тому підстав для встановлення іншого порядку користування земельною ділянкою не вбачається.

Що стосується висновку судової будівельної експертизи, проведеної 24.06.2015 року, то згідно ч. ч. 6, 7 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 ЦПК України.

Судова колегія не приймає висновок експертизи, оскільки відповідно до ст. 91 ЗК УРСР, зміни в розмірі часток у спільній власності на будинок, які сталися у зв'язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування, оскільки матеріали справи вказаних даних не містять, тому підстав для встановлення іншого порядку користування, ніж встановлений у 1958 році, не було.

Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельної ділянки та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання користування земельною ділянкою відмовити.

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.3 і 4 ст. 309, 312,313,317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельної ділянки відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання користування земельною ділянкою відмовити.

Рішення набирає законної сили після проголошення але протягом 20 днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя -

Судді -