ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1935/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сухомлінова С.М.

за участю секретаря Бак О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Головне управління юстиції в м. Києві про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, перерозподіл спадкового майна визнання права власності на спадкове майно, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та заповіту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті його батька ОСОБА_4 в грудні 1998 року, про визнання недійсними заповіту від 19.09.1999 року складеного ОСОБА_5 на користь відповідача, свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.09.1999 року видане ОСОБА_5 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.05.2013 року видане ОСОБА_3 і про визнання права власності по 1/2 частині АДРЕСА_1 за позивачем і відповідачем.

В подальшому позивач зменшив свої позовні вимоги, відмовився від визначення додаткового строку для прийняття спадщини і просив визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом, заповіт на квартиру АДРЕСА_1 та свідоцтво про право на спадщину, а також визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної квартири.

В судовому засіданні позивач свої зменшені вимоги підтримав, а відповідач позов не визнала та просила відмовити в задоволені позову за пропуском строку позовної давності і необґрунтованістю вимог.

Вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.

Як вбачається з заповіту, свідоцтва, розпорядження (а.с.7,10.13) та пояснень позивача, останній є рідним сином ОСОБА_4, який в 1998 році залишив на ім'я позивача заповіт на ? частину належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1, а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, але позивача про наявність заповіту не повідомили.

Як вбачається з свідоцтва про права на спадщину (а.с.86) 19 серпня 1999 року мати позивача ОСОБА_5 після смерті свого чоловіка отримала право власності на 1/2 частину спірної квартири і в цей же день склала заповіт на ім'я відповідачки, яка є рідною сестрою позивача, що підтверджується свідоцтвами та заповітом (а.с.14-20 спадкової справи № 15/2012).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, після смерті якої відповідачка отримала свідоцтво про право на спадщину на всю спірну квартиру, про що позивач випадково дізнався тільки в 2013 році.

Як вбачається з рішення суду (а.с.116), відповідачка в червні 2013 року звернулась до Дарницького районного суду м. Києва, який заочним рішенням визнав позивача таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Тільки у вересні 2014року позивач дізнався про існування заповіту батька на його ім'я стосовно 1/2 частини спірної квартири, що підтверджується заявою позивача (т. 2 а.с. 17)..

Враховуючи те, що спадщина після смерті батька позивача ОСОБА_4 відкрилась до 01.01.2004р., то правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.

Згідно ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола осіб спадкоємців за законом, а відповідно ч.1 ст.48 ЦК УРСР недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону.

Враховуючи те, що видане 19.08.1999р. державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_5 на 1/2 частину спірної квартири та складений і посвідчений 19.08.1999р. заповіт на ім'я ОСОБА_3 на всю спірну квартиру не відповідають вимогам закону (ст.534 ЦК УРСР), то вказані свідоцтво і заповіт повинні бути визнанні недійсними лише в частині права на 1/2 частину спірної квартири.

Що стосується вимог стосовно законності свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 в 2013 році, то ці правовідносини регулюються нормами ЦК України 2003р.

Зокрема, згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадщину.

Судом же встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 мала право спадкувати за заповітом своєї матері ОСОБА_5 лише на 1/2 частину спірної квартири, а тому видане Сьомою Київською державною нотаріальною конторою 09.05.2013р. свідоцтво про право на спадщину на ім'я відповідача на спірну квартиру повинно бути визнане недійсним лише в частині права власності на 1/2 частину.

На іншу 1/2 частину спірної квартири право власності слід визнати за позивачем який є спадкоємцем за заповітом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

При цьому суд не приймає тверджень представника відповідача в тій частині, що позивач пропустив строк позовної давності для позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом виданого в 1999 році, оскільки позивач дізнався про порушення його права тільки в 2014 році, що підтверджується його заявою (т.2 а.с.17), а до суду звернувся 10.12.2014р.

Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати в розмірі 2836,77 грн. (т. 1 а.с.1,32, т.2 а.с.32).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 88,212-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори № 3с-3565 від 19 серпня 1999 року на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5.

Визнати посвідчений Сьомою Київською державною нотаріальною конторою 19 серпня 1999 року і складений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заповіт на квартиру АДРЕСА_1 - недійсним.

Визнати свідоцтво про право на спадщину видане державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори 08 травня 2013 року № 2453 в реєстрі на ім'я ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 - недійсним.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2836 (дві тисячі вісімсот тридцять шість) грн. 77 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ С.М.Сухомлінов