АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/4796/15-ц
Провадження № 22-ц/792/8/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів: Пєнти І.В., Власенка О.В.

секретар Дубова М.В.

за участю представника апелянта ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, представника правонаступника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2015 року за позовом правонаступника ОСОБА_3 ОСОБА_7 ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про розірвання договору довічного утримання.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3, звертаючись до суду із позовом зазначала, що 08 травня 2014 року між нею і відповідачами було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого вона передала у власність відповідачів житловий будинок № 2 загальною площею 93,2 кв.м. з надвірними будівлями по вул. Гагаріна в с. Копистин Хмельницького району, а відповідачі зобовязались довічно її утримувати, надавати матеріальну допомогу, платити комунальні послуги, проводити поточний ремонт у будинку, здійснювати придбання необхідних продуктів харчування, одягу тощо, зберігати її право безоплатного пожиттєвого проживання у будинку. Однак відповідачі належним чином не виконують умови договору, постійно її ображають, замкнули кухню та вивезли продукти харчування, внаслідок чого позивачка позбавлена можливості приготувати їжу, з приводу чого вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів. ОСОБА_3 зазначала, що вона постійно хворіє та потребує догляду, а відповідачі залишили її без засобів до існування, тому і просила суд винести рішення, яким розірвати договір довічного утримання від 08 травня 2014 року, що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і ОСОБА_6

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 травня 2015 року позов задоволено. Розірвано договір довічного утримання укладений 08 травня 2014 року між ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_2, ОСОБА_6 з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 571. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вважає рішення незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зокрема невірно застосовано ч.2 ст. 651 та ст. 756 ЦК України. Крім того, судом не взято до уваги квитанції, які підтверджують належне виконання відповідачами своїх обовязків, а також те, що ОСОБА_2 на прохання позивачки переїхала до неї проживати, постійно вела домашнє господарство, обробляла город, оплатила лікування позивачки на суму біля 8000 грн. та провела в будинку поточний ремонт на суму 30 000 грн. ОСОБА_10 також зазначає, суд дав неналежну оцінку доказам, зокрема зверненню позивачки до органів внутрішніх справ та ОСОБА_10 комісії сільської ради від 20.01.2015 року та 15.02.2015 року та помилковим є висновок суду і про визнання відповідачами позову.

Ухвалою колегії суддів судової палати апеляційного суду Хмельницької області від 11 січня 2016 року залучено до справи правонаступника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4

Представник апелянта та відповідачка ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі і просять її задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Представник правонаступника позивача апеляційну скаргу не визнала і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Апелянт до суду не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день і час слухання справи повідомлений належним чином.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 08 травня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і ОСОБА_6 укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала, а відповідачі прийняли у власність в рівних частках кожна житловий будинок загальною площею 93,2 кв.м. з надвірними будівлями, що розташований у с. Копистин Хмельницького району по вул. Гагаріна, 2 та зобов»язалися довічно матеріально забезпечувати ОСОБА_3, надавати їй допомогу в питаннях, пов»язаних з утриманням житлового будинку з надвірними будівлями (своєчасна оплата комунальних послуг, проведення поточного ремонту, тощо) в придбанні необхідних документів, продуктів харчування, одягу, взуття і промислових товарів, усіма видами догляду (опікування), зберігати її право безоплатного пожиттєвого проживання у цілому відчужуваному будинку, у разі смерті відчужувача нести витрати, пов»язані із похованням. За згодою сторін грошова оцінка матеріального забезпечення, яке сплачується відчужувачу набувачами складає 200 грн. щомісяця. Встановлено, що набувачі за спірним договором довічного утримання неналежно виконували свої обов'язки по забезпеченню ОСОБА_3 утриманням та доглядом, зокрема: в порушення умов договору з січня 2015 року не виконують своїх зобов»язань і до означеного часу остання не мала вільного доступу на кухню та була позбавлена можливості готувати собі їжу самостійно при умові, що у будинку відсутня кухня та газова плита, а ОСОБА_2 відмовилася надати ОСОБА_3 ключі від приміщення кухні. З врахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскільки договором довічного утримання передбачено як майнові (матеріальне забезпечення) так і не майнові (догляд) обов'язки набувачів за укладеним договором, то незабезпечення відповідачами догляду за позивачем свідчить про неналежне виконання ними своїх зобов'язань і порушення умов договору, що відповідно до вимог ст. 755 ЦК України і є правовою підставою для розірвання укладених сторонами договору довічного утримання.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Згідно зі статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з положеннями частини 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду виключно на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Договір довічного утримання може бути розірваний незалежно від вини набувача у невиконанні останнім його умов.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що відповідачі належним чином не виконували обов»язків за договором довічного утримання, а з січня 2015 року взагалі припинили їх виконувати є недоведеними, адже апелянткою в порушення вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів того, що обов»язки по договору довічного утримання виконувалися у повному обсязі та продовжували виконуватися в процесі розгляду справи, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання апелянта на порушення судом норм матеріального права, а саме: ч. 2 ст. 651 ЦК України щодо відсутності доказів істотного порушення умов договору довічного утримання, ст. 756 ЦК України щодо не з»ясування судом, хто із відповідачів ухилявся від виконання умов договору та щодо необґрунтованого позбавлення відповідачів житла в повному обсязі є безпідставними, адже як вбачається із матеріалів справи відсутні докази того, що ОСОБА_2З та ОСОБА_6 надавили допомогу ОСОБА_3 в питаннях щодо утримання житлового будинку з надвірними будівлями, в придбанні продуктів харчування, одягу, взуття і промислових товарів для ОСОБА_3 Відповідачкою ОСОБА_2 та представником ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції визнано ту обставину, що відповідачі з січня 2015 року не сплачували ОСОБА_3 матеріального забезпечення та не несли витрат, пов»язаних із похованням останньої. Разом з тим, в матеріалах справи містяться письмові акти комісії в складі голови села ОСОБА_10, депутата сільської ради ОСОБА_11, соціального робітника ОСОБА_12 про те, що зі слів ОСОБА_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не здійснювали належний догляд за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 закриває кухню на ключ і перешкоджає ОСОБА_3 нею користуватися. ( а.с.11, 12,15).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо невірної оцінки судом доказів, що надавалися позивачкою, колегія суддів вважає їх безпідставними, адже ці докази були оцінені судом у відповідності із вимогами ст. 212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням і в сукупності та взаємному зв»язку із іншими доказами і ці доводи апеляції зводяться до незгоди апелянта із оцінкою доказів.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. Пєнта

(підпис) ОСОБА_13

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

_______________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_14 Справа: №22ц/792/8/16

Доповідач Корніюк А.П. Категорія: 19, 23