Провадження № 2/344/5359/16
У Х В А Л А

22 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Польська М.В., ознайомившись з заявою представника позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПП «Влад-Вінд» про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ПП «Влад-Вінд» про стягнення боргу за договором позики в сумі 3152657,53 грн., стягнення судових витрат.

Позивачем одночасно з позовною заявою також подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно і нотаріусам України вчиняти будь-які дії, повязані з державною реєстрацією права власності та інших речових прав стосовно нерухомого майна, а саме торгових приміщень загальною площею 1574,4 кв.м., зазначені літерою «А» у плані, за адресою м. Івано-Франківськ, вул.. Кобилянської 58, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 01.

Згідно з частиною 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року «Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів».

В поданій заяві про забезпечення позову заявник звертає увагу суду на те, що він має підстави побоюватися, що відповідач може розпорядитися даним майном та відчужити його на користь інших осіб для ухилення від виконання рішення суду, що у свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконанням рішення суду.

Однак, суд звертає увагу на те, що предметом спору є стягнення заборгованості за договором позики, а саме грошових коштів. При цьому, нерухоме майно на яке заявник просить накласти арешт, не є предметом спору, як і не є предметом забезпечення зобовязань за договором позики.

З огляду на викладене, та зважаючи на вимоги ч. 3 ст. 152 ЦПК України суд приходить до висновку, що в задоволення заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись статтями 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити для відома позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський міський суд.

Суддя Польська М.В.