АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2175/16 Головуючий 1 інст. Король Т.В.
Справа № 617/923/14-ц Доповідач Кружиліна О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кружиліної О.А.,

суддів Пшенічної Л.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретарів Брулевича В.В., Шалімової Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 04 лютого 2016 року

за позовом Харківського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Харківській області до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, ОСОБА_1, треті особи Управління Держкомзему у Вовчанському районі, ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту, скасування його державної реєстрації та повернення землі у державну власність, -

в с т а н о в и в :

30 листопада 2012 року Харківський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Ш сесії V1 скликання Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 23 грудня 2010 року, яким ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,5262 га для ведення особистого селянського господарства.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на імя ОСОБА_1, площею 0,5262 (кадастровий номер :00:000:0213), розташованої в с.Металівка Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, скасувавши запис про його державну реєстрацію за № 48 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею,договорів оренди землі.

Повернути земельну ділянку загальною площею 0,5262 га, що знаходиться в с. Металівка Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, загальною вартістю 125 680 грн., у державну власність.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що рішенням Ш сесії V1 скликання Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 23 грудня 2010 року ОСОБА_1 було передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,5262 га для ведення особистого селянського господарства.

В подальшому, на підставі зазначеного рішення виготовлено державний акт на право власності на вказану земельну ділянку (кадастровий номер :00:000:0213).

Перевіркою додержання вимог земельного законодавства на території Вовчанського району Харківської області було встановлено, що земельна ділянка, передана у власність ОСОБА_1, межує з водоймою та повністю знаходиться в межах прибережної захисної смуги.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 15 серпня 2013 року у задоволені позовних вимог Харківського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Харківській області відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2013 року рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 15 серпня 2013 року скасовано, позов Харківського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Харківській області задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення ІІІ сесії VI скликання Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 23 грудня 2010 року, яким ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,5262 га для ведення особистого селянського господарства.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на імя ОСОБА_1, площею 0,5262 га /кадастровий номер :00:000:0213/, розташовану в с.Металівка Вовчанського району Харківської області, скасувавши запис про його державну реєстрацію за № 48 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі.

В задоволенні позовних вимог щодо повернення земельної ділянки у державну власність відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 15 серпня 2013 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 04 лютого 2016 року позов Харківського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Харківській області задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення ІІІ сесії VI скликання Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 23 грудня 2010 року, яким ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,5262 га для ведення особистого селянського господарства.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на імя ОСОБА_1, площею 0,5262 га /кадастровий номер :00:000:0213/, розташовану в с.Металівка Вовчанського району Харківської області, скасувавши запис про його державну реєстрацію за № 48 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі.

В задоволенні позовних вимог щодо повернення земельної ділянки у державну власність відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, допущення судом першої інстанції неповного зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зокрема, зазначив, що суд застосував положення статті 88 ВК України у новій редакції і не прийняв до уваги, що на час прийняття селищною радою рішення про надання ОСОБА_1 земельної ділянки, яка знаходиться в межах населеного пункту с. Метелівка, діяла зазначена норма у іншій редакції. Крім того вважає, що лист начальника Державної інспекції сільського господарства в Харківській області від 23.12.2012 року № 159, на яку посилається прокурор, як на підставу заявлених вимог і суд першої інстанції як на підставу задоволення позову, не є належний доказ, оскільки він не містить та не встановлює жодних фактичних даних щодо обставин справи і не може бути доказом на підтвердження виділення відповідачці земельної ділянки, яка перебуває в прибережній захисній смузі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Обставинами, на які посилався прокурор Харківської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, діючий в інтересах держави Державної інспекції сільського господарства у Харківській області, як на підставу своїх позовних вимог, стали незаконне рішення ІІІ сесії VI скликання Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 23 грудня 2010 року про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 0,5262 га для ведення особистого селянського господарства, на підставі якого останній було видано державний акт на право власності у звязку з тим, що передана земельна ділянка знаходиться у межах прибережної захисної смуги.

На підтвердження заявлених позовних вимог, позивач посилався на те, що в ході проведення Державною інспекцією сільського господарства в Харківській області перевірки додержання вимог земельного на території Вовчанського району Харківської області встановлено факт незаконного надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,5262 га розташованої в с.Металівка Вовчанського району Харківської області, оскільки фактично зазначена земельна ділянка знаходиться в прибережній захисній смузі Печенізького водосховища ( а.с. 97-99).

Отже, встановлені в ході перевірки порушення, стали підставами звернення прокурора Харківської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги Прокурора Харківської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Харківській області, суд першої інстанції виходив з положень статей 19, 20, 58 - 60, 84, 116, 118, 126, 152 ЗК України, статей 4, 87-89 ВК України, статей 15, 16 ЦК України, Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05 листопада 2004 року № 434. Суд вважав, що спірна ділянка, яка була передана ОСОБА_1 у власність, знаходиться у зоні прибережної захисної смуги і може використовуватися лише для цілей, визначених Законом, а тому суд прийшов до висновку, що Старосалтівською селищною радою Вовчанського району Харківської області при ухваленні рішення ІІІ сесії VI скликання від 23 грудня 2010 року про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки загальною площею 0,5262 га для ведення особистого селянського господарства були порушені вимоги статті 21 ЗК України щодо порядку виділення земельної ділянки та зміни цільового призначення земельної ділянки.

Апеляційний суд, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може, оскільки судом не враховано положень статей 57-59, 212-214 ЦПК України і не прийнято до уваги положення Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою КМУ від 08 травня 1996 року за № 486 (далі Порядок), який встановлює єдиний правовий механізм визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Ш сесії V1 скликання Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 23 грудня 2010 року ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,5262 га для ведення особистого селянського господарства.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_1 за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що підтверджують право власності на земельну ділянку, дозвіл на розроблення якої був наданий рішенням LXV сесії Старосалтівської селищної ради V скликання від 04 серпня 2010 року.

В подальшому, на підставі рішення Ш сесії V1 скликання Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 23 грудня 2010 року виготовлено державний акт на право власності на вказану земельну ділянку (кадастровий номер :00:000:0213).

Відповідно до положень статті 60 ЗК України передбачено виділення у межах водоохоронних зон вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності земельних ділянок під прибережні захисні смуги, а також визначено ширину таких прибережних захисних смуг. При цьому зазначено, що розмір та межі прибережної захисної смуги в межах населених пунктів встановлюються за проектами землеустрою з урахуванням містобудівної документації.

Стаття 87 ВК України передбачає встановлення водоохоронних зон для створення сприятливого режиму водних обєктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколо водних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів, та навколо озер, водосховищ і інших водойм.

Зовнішні межі водоохоронних зон визначаються за спеціально розробленими проектами.

Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад зобов'язані доводити до відома населення, всіх заінтересованих організацій рішення щодо меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також водоохоронного режиму, який діє на цих територіях.

Контроль за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також за додержанням режиму використання їх територій здійснюється виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад і центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Статтею 88 ВК України передбачено з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділення земельних ділянок під прибережні захисні смуги, а також визначено їх розміри. При цьому у межах існуючих населених пунктів встановлення прибережних захисних смуг передбачено з урахуванням конкретних умов, що склалися. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг розробляються в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

Статтею 20 ЗК України передбачено встановлення та зміна цільового призначення земель. Віднесення ділянки до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Пунктом 1 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою КМУ 08 травня 1996 року за № 486, встановлено, що Цей Порядок встановлює єдиний правовий механізм визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації. Проекти цих зон розробляються на замовлення фізичних та юридичних осіб, узгоджуються з власниками землі, землекористувачами, Мінприроди, Держводагентством та територіальними органами Держземагентства і затверджуються відповідними місцевими органами виконавчої влади або виконавчими комітетами рад.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що на землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови.

З аналізу зазначеної норми матеріального права, апеляційний суд приходить до висновку, що єдиним доказом знаходження спірної земельної ділянки у прибережній захисній смузі Печенізького водосховища є відповідний проект землеустрою, яким визначаються розміри і межі водоохоронних зон на основі нормативно-технічної документації.

З письмових пояснень представника Головного управління держкомзему у Харківській області слідує, що до територіального органу земельних ресурсів на території Вовчанського району відповідний проект водоохоронної зони із виділенням землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88-91 ВК України на погодження не надходив (том 1 а.с. 84-92).

З письмових заперечень проти позову Салтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області зазначено, що на підставі рішення LXV сесії Старосалтівської селищної ради V скликання від 04 серпня 2010 року технічна документація із землеустрою меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства була розроблена відповідно до Порядку складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677. На цей час не розроблено та не погоджено проектної документації щодо зміни встановлення водоохоронної зони в с. Металівка, а тому посилання на той факт, що земельна ділянка, стосовно якої оскаржується рішення, знаходиться в прибережній захисній смузі Печенізького водосховища є неправомірним, оскільки в установленому законом порядку проект землеустрою щодо створення водоохоронної зони водного обєкту та визначенням розмірів та меж такої прибережної захисної смуги (на місці) не затверджувався. Крім того, на час надання земельної ділянки ніяких документів, що підтверджують саме неправомірність дії в погодженні документації або видачі державного акту на землю немає (том 1 а.с. 112-115).

У суді апеляційної інстанції, представник позивача підтвердив факт відсутності окремого проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги у с. Металівка Вовчанського району Харківської області на час передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1

Відповідно до частини 3 статті 10 та статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених, статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять безспірних та допустимих доказів знаходження земельної ділянки, яка передавалась у власність ОСОБА_1 на підставі рішення Ш сесії V1 скликання Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 23 грудня 2010 року в прибережено захисній смузі Печенізького водосховища, оскільки відсутній окремий проект землеустрою, яким визначаються розміри і межі водоохоронних зон на основі нормативно-технічної документації.

Враховуючи зазначені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, апеляційний суд, відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення по суті позовних вимог, яким відмовляє Прокурору Харківської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Харківській області в задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішення Ш сесії V1 скликання Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 23 грудня 2010 року , визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданий на імя ОСОБА_1, площею 0,5262 га /кадастровий номер :00:000:0213/, розташовану в с. Металівка Вовчанського району Харківської області, та скасувати запис про його державну реєстрацію за № 48 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі та повернення землі у державну власність у повному обсязі у звязку його безпідставністю та недоведеністю з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, ст.ст. 20, 60 ЗК України, ст.ст. 87, 88 ВК України, Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою КМУ 08 травня 1996 року за № 486, ст.ст. 1, 10,11 57- 59, 60 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 04 лютого 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відмовити Прокурору Харківської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Харківській області в задоволенні позовних вимог.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді Л.В. Пшенічна

ОСОБА_4