Ухвала

іменем україни

8 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 13 жовтня 2009 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_5 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 6 жовтня 2009 року і до досягнення ним повноліття. 10 листопада 2009 року було видано виконавчий лист. Заборгованість ОСОБА_5 за аліментами за період з 6 жовтня 2009 року по 23 листопада 2011 року становить 9 487 грн 92 коп., що підтверджується розрахунком відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області від 15 липня 2014 року. Позивачка зазначала, що ОСОБА_5 ухилявся як від сплати аліментів на утримання сина згідно з рішенням суду, так і від своїх батьківських обов'язків.

З урахуванням зазначеного, на підставі ст. 196 СК України, позивачка просила стягнути з ОСОБА_5 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 135 648 грн 63 коп.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 4 листопада 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 135 648 грн 63 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 4 листопада 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 135 648 грн 63 коп. змінено, зменшено розмір стягнення неустойки (пені) з 135 648 грн 63 коп. до 2 831 грн 46 коп.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку, та у зв'язку з тим, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції та зменшуючи розмір стягуваної неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), урахувавши правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-94цс15, від 25 листопада 2015 року № 6-2022цс15, від 16 березня 2016 року № 6-2589цс15, правильно обрахував розмір неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідача за прострочення сплати аліментів у визначений судом період, виходячи з вимог ст. 196 СК України.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик