У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 20 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 6 998,17 доларів США, кінцевим терміном повернення якого визначено 19 березня 2013 року.

У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 4 вересня 2014 року виникла заборгованість в сумі 12 815,94 доларів США, що еквівалентно 160 455,70 грн, яку банк просить стягнути.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 160 455,70 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 12 780,10 доларів США, що еквівалентно 160 006,85 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 20 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитно-заставний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 6 998,17 доларів США з кінцевим терміном повернення якого визначено 19 березня 2013 року.

У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 4 вересня 2014 року виникла заборгованість в сумі 12 815,94 доларів США, що еквівалентно 160 455,70 грн, з яких: 3 243,39 доларів США - заборгованість за кредитом, 8 943,26 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань, а також 19.97 доларів США - штраф (фіксована частина), 609,33 доларів США - (процентна складова).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник не виконував умови кредитного договору щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, що є підставою для стягнення з відповідача цієї заборгованості.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з можливості застосування наслідків спливу позовної давності, про що просив відповідач у заяві про перегляд заочного рішення.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій повністю погодитись не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу у відсутності відповідача, суд першої інстанції виходив з його належного повідомлення про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

У порушення вимог ст. 169 ЦПК України, судом першої інстанції 20 листопада 2014 року справу розглянуто у відсутності відповідача, будь-яких доказів про належне його повідомлення про час і місце розгляду справи справа не містить.

Внаслідок таких процесуальних порушень суд першої інстанції допустив суттєву неповноту у з'ясуванні дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін даних правовідносин, яку апеляційний суд не усунув.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦПК України) і за змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач заяви про застосування наслідків спливу позовної давності до суду першої інстанції не подавав. Така заява подана відповідачем разом із заявою про перегляд заочного рішення.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції.

Вирішуючи справу, суд апеляційної інстанції не врахував, що стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права, та дійшов помилкового висновку про застосування наслідків спливу позовної давності.

Крім того, обґрунтовуючи незаконність рішення суду першої інстанції, відповідач у апеляційній скарзі посилався на вилучення банком автомобіля «Ford Courier», держаний номер НОМЕР_1, у 2010 році і його подальшу реалізацію.

Згідно із ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Приймаючи новий доказ, а саме довідку ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо реалізації автомобіля «FordCourier», держаний номер НОМЕР_1, суд апеляційної інстанції правової оцінки даному доказу не надав.

За таких обставин заочне рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України, оскільки постановлені з такими порушеннями норм процесуального права, що унеможливили встановлення обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова С.О.Карпенко Г.І.Мостова М.І.Наумчук