Провадження № 2/752/394/16
14 червня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.
при секретарі Мархотко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, -
Позивачем направлено листи відповідачу, в яких повідомлено про розмір процентної ставки, яка у період з 08.04.2012 року по 09.09.2014 року становила 20,18 %, а з 09.09.2014 року - 21,67 %.
Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 08.07.2011 року, у зв'язку із чим станом на 08.06.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 72 023,46 грн.
В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 08.07.2011 року, між банком та позичальником ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу марки «DAEWOO NEXIA», 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, від 10.08.2011 року.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (надалі -ЦПК України), про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до умов, визначених у § 2 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти річні в розмірі, що визначається як змінна частина ставки збільшена на 0,37% (Маржу Банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки становить 15,53 %, що разом з Маржою Банк разом складає 15,90%.
Пунктами 2, 3 § 2 Кредитного договору встановлено, що змінна частина процентної ставки визначається станом на перше число кожного кварталу як середнє за попередні 12 місяців, на підставі щоденних Звітів форми 350 за ці місяці, які складаються Банком згідно з правилами НБУ організації статистичної звітності. Якщо визначений таким чином розмір змінної частини ставки відрізняється від діючої змінної частини ставки принаймі на 1,0% у більшу сторону або на 1,5% у меншу сторону, такий розмір змінної частини ставки діє з 1 числа наступного кварталу. Банк повідомляє Позичальника про актуальний розмір процентної ставки, а також при впровадженні нової надає Позичальнику новий Графік рекомендованим листом без внесення змін (доповнень) до Договору. Повідомлення про актуальний розмір процентної ставки стає невід'ємною частиною Договору. Звіт ф350 на 1-е число кожного кварталу розміщується Банком для ознайомлення в приміщенні підрозділу продажу депозитних та кредитних продуктів Банку за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 7, а також на сайті Банку www.pbank.if.ua.
Згідно § 4 позичальник зобов'язаний отримати кредит і протягом дії Договору сплачувати кредит та проценти у вигляді ануїтетних платежів на вказаний у договорі рахунок в терміни та сумах, визначених у Графіку щомісячних платежів, що є додатком № 1 до цього Договору.
Відповідно до 2, 3. § 9 Кредитного договору в разі порушення Позичальником оплати щомісячних платежів від 1 до 60 днів або більше ніж на 60 днів, Банк має право нарахувати та стягнути з Позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,15% та 0,65% відповідно від прострочення суми боргу за кожен день прострочки.
Позивачем направлено листи відповідачу, в яких повідомлено про розмір зміненої процентної ставки, яка у період з 08.04.2012 року по 09.09.2014 року становила 20,18 %, а з 09.09.2014 року - 21,67 %, та надіслано нові графіки погашення заборгованості за кредитним договором.
За згодою сторін оціночна вартість Предмету застави встановлена в розмірі 92 850 грн. грн. (п. 2 §1 договору застави).
Відповідно до п. 1 § 5 Договору застави Заставодержатель має право звернути стягнення на Предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані, а окрім того - також до настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, у разі настання однієї з обставин: 1) порушення Заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором; 2) порушення Заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених договором; 3) виявлення Заставодержателем погіршення стану Предмету застави, або зменшення його вартості понад нормального фізичного зносу, або фактичної часткової відсутності Предмету застави; 4) смерті Заставодавця; 5) встановлення невідповідності дійсності відомостей, що містяться в кредитному договорі або Договорі; 6) в інших випадках, передбачених чинним законодавством.
Пунктами 2, 3 § 5 Договору застави Звернення стягнення на Предмет застави здійснюється за вибором Заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття Заставодержателем Предмета Застави у власність чи шляхом продажу Заставодержателем Предмету застави третій особі-покупцю.
На підставі Договору застави приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Л.І. внесено запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, яким встановлено обтяження на Предмет застави: автомобіль легковий «DAEWOO NEXIA», 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується Витягом № 33983350 від 29.11.2011 року.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави, заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання.
Згідно ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання забезпеченого заставою, воно не буде виконано. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
У відповідності з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Нормами ч.ч. 1, 4 ст. 591 ЦК України встановлено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до ст. 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.
Беручи до уваги наведене та те, що обставини, на які посилається позивач у позові як на підставу своїх позовних вимог в частині звернення стягнення на заставне майно, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а дані позовні вимоги відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на чинному законодавстві та умовах Договору, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 в частині звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором підлягає задоволенню.
Разом з тим, щодо вимог позивача про визначення способу звернення стягнення на заставлене майно, шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки положеннями ч. 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» регламентовано, що реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа, суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. При цьому, згідно вимог ст. 21 Закону України «Про заставу» реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів).
Крім того, посилання позивача на ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є помилковими, оскільки вказана норма закону визначає позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 720,23 грн.
Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 19, 20, 21 Закону України «Про заставу», ст.ст. 525, 526, 589-591, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 233, 294, 296 ЦПК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, - задовольнити частково.
Визначити порядок звернення стягнення на заставне майно шляхом продажу предмету застави третій особі з публічних торгів у межах процедури виконавчого провадження.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 720,23 грн.
В решті позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя