Справа № 515/921/16-ц
Провадження № 2/515/1314/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Сивоконь Т.І.

за участю секретаря Комерзан Л.І.

позивачки (відповідачки) ОСОБА_1

представника позивачки (відповідачки) ОСОБА_2

відповідачки (позивачки) ОСОБА_3

представника відповідачки(позивачки) ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

14.06.2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, посилаючись на наступні обставини.

12 жовтня 2015 року в с.Тузли Татарбунарського району Одеської області помер батько позивачки ОСОБА_5. Після його смерті залишились земельні ділянки площею 0,90 га та 1,42 га та загальною площею 2,32 га, що розташована на території Базарянської сільської ради Татарбунарського району Одеської області та земельна частка (пай) площею 6,89 умовних кадастрових га, яка перебувала в колективній власності КСП «Побєда» .

Вищезазначену земельну ділянку та право на земельну частку (пай) позивачка має право успадкувати як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України. Після смерті спадкодавця ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але останній було відмовлено з причин відсутності документів, підтверджуючих право власності померлого на зазначене нерухоме майно, та відповідної реєстрації цього права.

Де знаходяться оригінали правовстановлюючих документів позивачка не має гадки, лише припускає, що спадкодавець втратив їх за життя. За таких обставин просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частини на вказану земельну ділянку та права на земельну частку (пай), що залишилась після смерті ОСОБА_5

25.07.2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку, посилаючись на наступне.

ОСОБА_3 є матірю померлого ОСОБА_5 та являється спадкоємцем першої черги за законом. В установлений законом термін остання звернулася з письмовою заявою до нотаріуса щодо видачі спадщини їй після смерті покійного ОСОБА_5, на що отримала відмову з причин відсутності правовстановлюючих документів. Оскільки ні в неї, ні в інших родичів немає вказаних оригіналів документів, до редакції газети «Татарбунарський вісник» подано обяву, щодо втрати вказаних правовстановлюючих документів. В звязку з чим, вона просить суд визнати за нею право власності на 1/2 земельних ділянок площею 0,90га, 1,42га загальною площею 2,32 га, що розташована на території Базарянської сільської ради Татарбунарського району Одеської області та на 1/2 права на земельну частку (пай) площею 6,89 умовних кадастрових га.

В судовому засіданні представник позивачки за первісним позовом просив позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, а зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити частково, визнавши за нею право власності на 1/3 земельної ділянки та 1/3 частину земельної частки (паю), які залишилися після смерті спадкодавця ОСОБА_5, оскільки її мати ОСОБА_6, як спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_5, відмовилася від своєї частки спадкового майна на користь доньки ОСОБА_1, про що надала нотаріусу відповідну заяву.

Представник відповідачки за первісним позовом, вона ж представник позивачки за зустрічним позовом у судовому засіданні просила зустрічний позов задовольнити повністю, а первісний задовольнити частково, визнавши право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/2 частині спадкового майна, посилаючись на те, що ОСОБА_6, яка відмовилася від своєї частки спадкового майна на користь доньки померлого, взагалі не може бути спадкоємцем першої черги, як дружина спадкодавця, оскільки, хоча і перебуває у зареєстрованому шлюбу з померлим, однак фактично з ним не проживала на протязі майже 20 років однією сімєю до дня його смерті.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає первісний позов таким, що підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно копії свідоцтва про смерть І-ЖД № 428937 від 15.10.2015 року (а.с.6) підтверджується, що ОСОБА_5 помер 12.10.2015 року в с.Тузли Татарбунарського району Одеської області.

Із копії свідоцтва про укладення шлюбу ІІ-ФП № 310166 від 29.07.1992 року (а.с.5) вбачається, що 29.07.1992 року був укладений шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 004099 від 19.08.1994 року (а.с.4) батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Копією свідоцтва про одруження VIУР № 382362 (а.с.48) підтверджується, що 17.01.1965 року був укладений шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у Тузлівській сільській раді Татарбунарського району Одеської області.

Як вбачається з копії повторного свідоцтва про народження серії І-ЖД № 473495 від 22.07.2016 року (а.с.45), матірю ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_8.

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ № 265528 (а.с.49), 11.11.1972 року був укладений шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_3.

Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.12.2002 року (а.с.7) підтверджується, ОСОБА_5 є спадкоємцем права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом площею 6,89 умовних кадастрових га, належний померлому ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Татарбунарською нотаріальною конторою від 27.05.2000 року за №2206 і зареєстрованого по Татарбунарській райдержадміністрації від 31.05.2000 року сертифікату серія ОД № 0128878.

Копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0128878 від 20.01.1997 року (а.с.11) підтверджується, що ОСОБА_12 належить право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП «Победа», площею 6,89 умовних кадастрових га, а 26 грудня 2002 право на вищевказану земельну частку (пай) було передано ОСОБА_13 на підставі свідоцтва на право на спадщину за заповітом серії ВАВ № 536713.

Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 за №462245 від 01.08.2003 року (а.с.8) підтверджується, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 2,32 га, розташованої на території Базарянської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, виданої Відділом Держгеокадастру у Татарбунарському районі Одеської області за №О-379/0-134/6-16 від 10.05.2016 року (а.с.10), вбачається, що вартість земельної ділянки загальною площею 1,4237 га, розташованої на території Базарянської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власником якої є ОСОБА_5, складає 20 513 грн. 65 коп. та відповідно до витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, виданої Відділом Держгеокадастру у Татарбунарському районі Одеської області за №О-379/0-133/6-16 від 10.05.2016 року (а.с.9) підтверджується, що вартість земельної ділянки загальною площею 0,8974 га, розташованої на території Базарянської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власником якої є ОСОБА_5, складає 26 847 грн. 20 коп.

З листів нотаріуса №429/02-14 від 16.05.2016 року (а.с.12) та №640/02-14 від 18.07.2016 року (а.с.44 видно, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Із об'яви, опублікованої в газеті Татарбунарський вісник за № 8 від 27.02.2016 року (а.с.13-14) видно, що в графі втрачені значиться вважати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №462245 від 01.08.2003 року на ім'я ОСОБА_5 та сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0128878, виданий Татарбунарською районною державною адміністрацією від 22.01.1997 року, на імя ОСОБА_5

Із об'яви, опублікованої в газеті Татарбунарський вісник за № 23 від 11.06.2016 року (а.с.50) видно, що в графі втрачені значиться вважати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №462245 від 01.08.2003 року на ім'я ОСОБА_5 та сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0128878 виданий Татарбунарською районною державною адміністрацією від 22.01.1997 року на імя ОСОБА_5

З витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру 44295392 від 29.06.2016 року (а.с.25) вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5, приватним нотаріусом ОСОБА_14 заведена спадкова справа №50/2016 за номером у спадковому реєстрі 58628348. До вказаної довідки долучена нотаріально завірена копія заяви ОСОБА_6 від 25.02.2016 року за №131 про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь його доньки ОСОБА_1 (а.с.26), завірена копія заяви ОСОБА_1 від 25.02.2016 року за №132 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с.27) та завірена копія заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 від 29.03.2016 року за № 241 (а.с.28).

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Відповідно до ч. 1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ч. 1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За змістом ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як донька та матір ОСОБА_5Л, є спадкоємцями першої черги після його смерті на земельну ділянку площею 0,90га та 1,42 га загальною площею 2,32 га, що розташована на території Базарянської сільської ради Татарбунарського району Одеської області та земельну частку (пай) площею 6,89 умовних кадастрових га, яка перебувала в колективній власності КСП «Побєда». Інший спадкоємець дружина померлого ОСОБА_6 від своєї частини спадку відмовилась на користь доньки ОСОБА_1, що посвідчила наданою нею нотаріусу заявою.

Так як правовстановлюючі документи на земельні ділянки на імя спадкодавця втрачено, нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно. Отримати вказані документи після смерті спадкодавця законом не передбачено, що позбавляє ОСОБА_1 та ОСОБА_3І можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 в установленому законом порядку.

Суд не погоджується з доводами представника ОСОБА_3 та показаннями свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_16 відносно того, що дружина покійного ОСОБА_5 не є спадкоємцем першої черги за законом та не може спадкувати його майно, так як тривалий час не проживала з ним однією сімєю, оскільки чинним ЦК України передбачено вичерпний перелік осіб, які можуть бути усунені від права на спадкування. В звязку з тим, що ОСОБА_6 не входить до вказаного переліку, тому вона може спадкувати майно ОСОБА_5, а так як вона відмовилася від прийняття спадщини на користь доньки ОСОБА_1, тому частка останньої в спадку збільшується.

За таких обставин, суд вважає, що за ОСОБА_1 має бути визнано право власності на 2/3 частини а за ОСОБА_3 на 1/3 частину спадкового майна після смерті ОСОБА_5

Керуючись ст.ст.1217,1258, 1261, 1268,1274 ЦК України, ст.ст.10,11,15,58-60, 213, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві спільної часткової власності право власності на 2/3 земельних ділянок площею 0,90 га та 1,42 га, загальною площею 2,32 га, розташовану на території Базар'янської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії РІ №462245, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 01 серпня 2003 року, що залишилася після смерті ОСОБА_5, померлого 12 жовтня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на 2/3 частини на земельну частку (пай), площею 6.89 умовних кадастрових га, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0128878, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 20 січня 1997 року на ім'я ОСОБА_12 та 26 грудня 2001 року передане на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВАВ №536713 ОСОБА_5, який помер 12 жовтня 2015 року.

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на праві спільної часткової власності право власності на 1/3 земельних ділянок площею 0,90 га та 1,42 га, загальною площею 2,32 га, розташовану на території Базар'янської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії РІ №462245, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 01 серпня 2003 року, що залишилася після смерті ОСОБА_5, померлого 12 жовтня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, право на 1/3 частину на земельну частку (пай), площею 6,89 умовних кадастрових га, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0128878, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 20 січня 1997 року на ім'я ОСОБА_12 та 26 грудня 2001 року передане на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВАВ №536713 ОСОБА_5, який помер 12 жовтня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сивоконь