Справа № 285/2696/16-ц
провадження у справі № 2/0285/1502/16
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді…………….Літвин О.О.

секретаря…………....................ОСОБА_1

за участю сторін:

позивачки………………………..ОСОБА_2

відповідачки……………………. ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про встановлення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки, в якому просила встановити порядок користування квартирою № 32 по вул. Ушакова, 15 в м. Новоград-Волинський Житомирської області (далі - Квартира), виділивши їй у користування житлову кімнату площею 10,10 кв.м. та приміщення кладової, відповідачці - житлову кімнату площею 10,8 кв.м., а решту приміщень залишити у спільному користуванні.

Вимоги обґрунтовувала тим, що вона та відповідачка є співвласниками Квартири, в якій вона проживає разом зі своєю сім'єю. Відповідачка проживає окремо, однак повідомила, що має намір заселитись у Квартиру. На її пропозицію щодо вирішення питання розподілу Квартири та визначення порядку користування спільними приміщеннями шляхом укладення нотаріального договору, відповідачка не реагує. Посилаючись на вказані обставини, просила встановити порядок користування Квартирою.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснила, що Квартиру разом з відповідачкою, яка є її двоюрідною сестрою, успадкували від своєї бабусі. На сьогоднішній день вона та її сімя користуються усією Квартирою, однак відповідачка погрожує, що заселить квартирантів, які будуть перешкоджати їй там проживати. Окрім того, вона сплачує вартість усіх комунальних послуг, які є занадто високими, хоча вважає, що половину цих витрат також повинна нести відповідачка, як співвласниця Квартири. Не заперечила того факту, що як і відповідачка, хоче продати Квартиру, однак саме в цьому питанні у них виникають суперечки та конфлікти.

Відповідачка, заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, пояснила, що жодних прав позивачки, як співвласника частини Квартири, вона не порушує. У Квартирі вона жодного дня не проживала і не має наміру проживати. Не заперечує проти того, щоб у Квартирі проживала позивачка разом зі своєю сім'єю, жодних перешкод у цьому вона їй не чинить. На письмову пропозицію позивачки продати Квартиру, вона погоджується.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Згідно з положеннями ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 сторони у справі, які є двоюрідними сестрами та онуками померлої, отримали у спадщину Квартиру. Кожній з них належить по 1/2 частини вказаної Квартири .

Зазначена квартира складається з трьох жилих кімнат, які є окремими одна від одної, площею 10,8 кв.м., 10,1 та 20,4 кв.м.; передпокою площею 3,10 кв.м.; кухні площею 6,2 кв.м.; ванної кімнати площею 3,1 кв.м.; вбиральні площею 1.4 кв.м.; кладової площею 1,8 кв.м. та балкону площею 0,9 кв.м.

У спірній квартирі зареєстрована відповідачка, однак там не проживає та не користується Квартирою. В Квартирі без реєстрації проживають: позивачка, її чоловік та дві малолітні доньки.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 цієї статті.

Позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватися від тих наданих йому законом прав, які були об'єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права. При цьому обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним засобом захисту, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилалась на те, що відповідачка відмовляється в добровільному порядку встановити порядок користування Квартирою.На підтвердження вказаних обставин позивачкою надано лист, який вона направила відповідачці за 5 днів перед зверненням до суду з даним позовом та в якому вона пропонує певний порядок користування Квартирою, а також можливий варіант її продажу з наступним розподілом в рівних частинах отриманих від реалізації коштів.

Виходячи з принципу змагальності сторін цивільного судочинства (ст.ст.10, 60 ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Всупереч вказаним вимогам закону, чинення перешкод відповідачкою в користуванні Квартирою позивачці належними та допустимими доказами не доведено, а тому її право як співвласника спірної квартири не порушене.

На думку суду однією з підстав звернення позивачки до суду з даним позовом, є неузгодженість з відповідачкою не в порядку користуванні Квартирою, що дісталась їм у спадок, а у визначенні її вартості для продажу, а також зменшення тягаря сплати комунальних послуг, що не заперечувалось нею самою в судовому засіданні, оскільки як позивачка, так і відповідачка хочуть продати Квартиру, в якій проживає та користується лише одна з них, а саме позивачка.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача не обґрунтованими та такими, що не підтверджені належними доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 10,11, 15, 60, 212-215 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя О.О.Літвин