Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Ковалевича С.П., Собіни І.М.

секретаря судового засідання: Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 травня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 травня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено у повному обсязі.

Розподіл судових витрат не проведено.

Не погодившись із вказаним рішенням ПАТ КБ "Приватбанк" подав апеляційну скаргу, в якій вказують, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, неповно та невірно встановлені обставини, які мають значення для справи.

Зазначають, що банк передав, а відповідач отримав від кредитодавця кредитні кошти в сумі 10 000 доларів США, й сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, підписавши його, тому кредитний договір є реальним та консенсуальним, а відтак доводи суду про необгрунтованість позовних вимог є незаконними.

Вказують, що посилання суду на Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою НБУ № 254 від _____________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/1231/2016 Головуючий у суді 1 інстанції: ОСОБА_2

Доповідач : Демянчук С.В.

18.06.2003 року є необгрунтованим, оскільки зазначене положення регулює операції банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками, а видача коштів здійснена саме в готівковій формі шляхом видачі коштів через касу банку.

Крім того заначають, що банк надав в суді першої інстанції розрахунок заборгованості з якого вбачається, що відповідач дійсно отримав грошові кошти та деякий час сплачував заборгованість, але не в повному обсязі, що стало підставою для звернення з позовом до суду. До 21 лютого 2015 року відповідачем здійснювалось погашення чергових поточних платежів по кредиту в межах щомісячного платежу, але в подальшому відповідачем вносились платежі в меншому розмірі в результаті чого виникла прострочена заборгованості по кредиту.

Вважають, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог у зв'язку з відсутністю доказів видачі відповідачу кредиту.

Просили скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк», підтримавши апеляційну скаргу повністю, надав пояснення в межах її доводів.

ОСОБА_1, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, покликався на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову за безпідставністю, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів наявності у відповідача заборгованості і не надав суду належних та допустимих доказів на її підтвердження.

З даним висновком судова колегія не погоджується виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 06 серпня 2007 року уклали кредитний говір № ROZ0GА00000749 (далі- Договір), згідно умов якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 10000 дол. США на термін до 03 серпня 2017 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідач отримав кредитні кошти готівкою через касу банку, що підтверджується заявкою на видачу готівки № 6 від 06 серпня 2007 року, а також підтверджується розрахунком про заборгованість (а.с. 4-15).

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно з п. 7.1. Кредитного договору Банк зобов'язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк з 06 серпня 2007 року по 03 серпня 2017 року включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 10000,00 дол. США.

З умов кредитного договору вбачається, що кошти повинні були бути видані готівкою через касу банку.

Відповідно до абз. З п.2 та абз. 6 п.5 Інструкції про касові операції в банках України передбачено, що документ, що засвідчує видачу готівки з каси банку фізичним особам за операціями з клієнтами, є заява на видачу готівки.

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в країні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Фактичне зарахування коштів має бути підтверджено відповідними документами.

Порядок і вимоги щодо здійснення банками, їх філіями та відділеннями касових операцій у національній та іноземній валютах, регулюється Інструкцією про касові операції в банках України, що затверджена Постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003р. № 337 (в редакції, що діяла на дату отримання грошових коштів).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимг є незаконними, оскільки банк передав, а відповідач отримав від кредитодавця кредитні кошти в сумі 10000 дол. США, й сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, підписавши його, то кредитний договір є реальним та консенсуальним.

Банк надав в суді першої інстанції розрахунок заборгованості з якого вбачається, що відповідач дійсно отримав грошові кошти та деякий час сплачував заборгованість, але не в повному обсязі, цо стало підставою для звернення з позовом до суду.

До 21 лютого 2015 року відповідачем здійснювалось погашення чергових поточних платежів по кредиту в межах щомісячного платежу, але в подальшому відповідачем вносились платежі в меншому розмірі в результаті чого виникла прострочена заборгованості по кредиту.

В матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за договором № ROZ0GА00000749 від 06 серпня 2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем. Спростування даного розрахунку не наведені, тому саме він судом покладається за основу при визначенні заборгованості.

Оскільки відповідач не в повному обсязі здійснив погашення заборгованість в строк, визначений кредитним договором, то дострокове стягнення заборгованості по кредиту; нарахування процентів, штрафних санкцій на прострочену заборгованість є обґрунтованим та законним та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 5376,19 доларів США за кредитним договором № ROZ0GА00000749 від 06 серпня 2007 року, що за курсом 26,632977 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 06 вересня 2016 року становить 143183,95 грн., яка складається з наступного: 4953,68 дол. США заборгованість за кредитом, що еквівалентно за курсом валют НБУ 131931,25 грн.; 34,36 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, що еквівалентно за курсом валют НБУ 9171,33 грн.; 78,15 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, що еквівалентно за курсом валют НБУ 208,37 грн..

Згідно з чч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Отже, пеня, штраф може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні.

Таким чином, визначена позивачем сума заборгованості по пені в розмірі 65,73 дол. США. відповідно до Закону підлягає стягненню в національній валюті гривня, що за офіційним курсом НБУ станом на 06 вересня 2016 року становить 26,632977 грн. та еквівалентно 1750,59 грн.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 травня 2016 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість у розмірі 5376 (пять тисяч триста сімдесят шість) доларів США 19 центів, що еквівалентно за курсом валют НБУ 143183 (сто сорок три тисячі сто вісімдесяттри) грн. 95 коп. за кредитним договором № ROZ0GА00000749 від 06 серпня 2007 року, яка складається з наступного: 4953 (чотири тисячі девятсот пятдесят три) дол. США 68 центів заборгованість за кредитом, що еквівалентно за курсом валют НБУ 131931 (сто тридцять одна тисяча девятсот тридцять одна) грн. 25 коп.; 344 (триста сорок чотири) дол. США 36 центів заборгованість по процентам за користування кредитом, що еквівалентно за курсом валют НБУ 9171 (девять тисяч сто сімдесят одна) грн. 33 коп.; 78 (сімдесят вісім) дол. США 15 центів заборгованість по комісії за користування кредитом, що еквівалентно за курсом валют НБУ 2081 (дві тисячі вісімдесят одна) грн.. 37 коп. та 1750 (одна тисяча сімсот пятдесят) грн.. 59 коп. суму пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" сплачений судовий збір в сумі 2480 ( дві тисячі чотириста вісімдесят) грн. 90 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : С.П.Ковачевич

ОСОБА_3