Провадження №2/522/2491/16
Справа № 522/7779/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, аргументуючи свої вимоги тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 16.03.2007 року було укладено кредитний договір ODMLGА00000067, згідно з яким ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 99000,00 [Долар США] на споживчі цілі та 21 900,00 [Долар США] на сплату страхових платежів на термін до 16.03.2017 р., а ОСОБА_2 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_2 повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, ОСОБА_2 сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_2 свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. Станом на 08.04.2014 року має заборгованість - 354 428,39 [Долар США], яка складається з наступного: 94316,71 [Долар США] - заборгованість за кредитом; 91595,60 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; 12672,00 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 138946,22 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 21,33 [Долар США] - штраф (фіксована частина), 16876, 53 [Долар США] - штраф (процентна складова). У забезпечення виконання зобов'язання за Договором ODMLGА00000067 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 було укладено договори поруки. Проте, ані ОСОБА_2, ані поручителі за договором свої зобовязання не виконали. У своїх позовних вимогах ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути солідарно з Відповідачів на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № ODMLGА00000067 від 16.03.2007 року у розмірі 354 428,39 [Долар США], що за курсом 11,72 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.04.2014 року складає 4 153 900,70 грн. та судові витрати.

Представник позивача ПАТ КБ ПриватБанк ОСОБА_9, діюча за довіреністю від 10.07.2016 року, в судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву згідно якої просила розглянути справу за її відсутність, просила задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачі, представник Відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_10 у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. До суду надійшли письмові заперечення представника Відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_10, в яких він просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 16.03.2007 року уклали кредитнй договір ODMLGA00000067. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 99000,00 [Долар США] на споживчі цілі та 21 900,00 [Долар США] на сплату страхових платежів на термін до 16.03.2017 р., а ОСОБА_2 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_2 повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Також, судом встановлено, що 16.03.2007 року ОСОБА_2 отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у розмірі 99000 дол. США, що підтверджується відповідною заявою про видачу готівки №1 (т.1, а.с.11).

У порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, ОСОБА_2 свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 України наслідками порушення ОСОБА_2 зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 08.04.2014 року має заборгованість - 354428,39 [Долар США], що за курсом 11,72 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.04.2014 року складає 4 153 900,70 грн., яка складається з наступного:

- 94316,71 [Долар США] - заборгованість за кредитом;

- 91595,60 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 12672,00 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 138946,22 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до Договору:

- 21,33 [Долар США] штраф (фіксована частина);

- 16876,53 [Долар США] штраф (процентна складова);

Розрахунок суми заборгованості міститься в матеріалах справи.

У забезпечення виконання зобов'язання за Договором ODMLGА00000067 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 16 березня 2007 року було укладено договори поруки (т.1, а.с.50, 53, 56, 59, 61).

Згідно до п.2 вказаних договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, винагороджень, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5, ПАТ КБ "ПриватБанк" було направлено на адресу ОСОБА_2 та поручителів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за Договором ODMLGА00000067 (т.1, а.с.65-66).

Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання.

Вимога, що була пред'явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору, даний договір у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту, згідно п. 7.1, а також сплати страхових платежів, згідно п.7.1 набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах з моменту надання Позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі виданих Позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором.

Згідно п. 1 Договору поруки сторони договору визначають, що предметом цього договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання Позичальником своїх обов'язків за кредитним договором №ODMLGА00000067 від 16.03.2007 року.

Згідно п. 11 Договору поруки, цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором.

В пункті 12 Договору поруки зазначено, що порука за цим договором припиняється через п'ять років з дня настання строку повернення кредиту за Кредитним договором.

Суд не приймає до уваги викладені в запереченні доводи представника ОСОБА_2 ОСОБА_10, стосовно незаконного підвищення розміру процентної ставки за кредитом, неправильного обчислення пені за кредитним договором, ненадання належних доказів виконання ПАТ КБ «ПриватБанк» своїх зобовязань за кредитним договором виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 п. 24 ПП ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5, пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Аналогічна правова позиція викладена в постановах ВСУ у справі № 6-272цс16 від 29.06.2016 р. Постановою у справі № 6-1006цс16 від 08.06.2016 р.

02.11.2012 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав ОСОБА_2 вимогу про повернення боргу, що підтверджується відповідним реєстром поштових відправлень (а.с.65-66). У вимозі кредитор вказав про необхідність погашення простроченої заборгованості у термін не пізніше п'яти календарних днів з дати одержання цього повідомлення. Проте вимога залишилася без задоволення. У той же час 02.11.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з вимогою про повернення боргу за кредитним договором і до поручителів. Проте, вказана вимога лишилася без задоволення, у зв'язку з чим, ПАТ КБ «ПриватБанк» був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Судом встановлено, що в 2013 році ОСОБА_2 повністю припинив виплати у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується випискою по рахунку. Останній платіж ОСОБА_2 здійснив 06.02.2013 року у розмірі 10,80 доларів США. З відповідним позовом банк звернувся до суду у квітні 2014 року, тобто у межах строку позовної давності.

Також, судом встановлено, що згідно Наказу голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.10.2008 року розмір процентної ставки за кредитним договором було збільшено з 11,04 % річних до 13,08 % річних.

Відповідно до п. 2.3.1 кредитного договору, Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів України, а саме: зміни курсу долара США в гривні більше ніж на 10% у зрівнянні з курсом долару США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміни облікової ставки НБУ; зміни розмірі відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміни середньозваженої ставки за кредитами Банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ). При цьому Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки на протязі 7 календарних днів з дати вступу в силу зміненої процентної ставки.

Згідно п. 28 ПП ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5, при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58), всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року (Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» було правомірно підвищено процентну ставку за кредитним договором відповідно до п. 2.3.1 цього договору, оскільки відповідні зміни у законодавстві з цього приводу набули чинності пізніше.

Стосовно заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_10 про зменшення розміру неустойки, суд враховує наступне.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 Кодексу).

Згідно постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (п.27), положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Зазначене знайшло підтвердження в узагальнення судової практики ВСУ від 01.02.2013 року «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)», за якою суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір, порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. Зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача, однак в останньому випадку відповідач, що звертається з клопотанням, повинен довести наявність підстав для зменшення неустойки (ч. 3 ст. 551 ЦК ). Отже, зменшення неустойки можливе тільки тоді, коли це не заборонено законом.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що протягом тривалого часу кредитні зобовязання боржником виконувались та кредит виплачувався, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий розмір неустойки, порівняно зі збитками споживача, та основоною сумою заборгованості по тілу кредиту, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки до 94 316,71 дол. США.

При цьому, суд відмовляє у задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_7, адже рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.08.2016 року поруку ОСОБА_7 за кредитним договором № ODMLGА00000067 від 16.03.2007 року припинено. Рішення набрало законної сили.

Також, ухвалою суду від 31.08.2016 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_11 залишено без розгляду.

Таким чином, згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №ІНВ91В0L0M від 11.04.2014 року (т.1, а.с.17), які підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках з кожного.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» частково, а саме в частині стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 заборгованості за кредитним договором № ODMLGА00000067 від 16.03.2007 року у розмірі 309 798,88 дол. США, що відповідно до що за курсом 11,72 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.04.2014 року складає 3 630 842, 87 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.. 1, 3, 15, 509, 524-527, 530, 536, 543, 546, 549, 551, 553-554, 611-612, 623-625,1048-1050,1054 ч.1, 1056-1 ЦК України; ст.ст.. 1, 3, 10, 11, 57, 58, 60, 64, 88 ч.1, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ПАТ КБ ПриватБанк задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованость за кредитним договором № ODMLGА00000067 від 16.03.2007 року у розмірі 309 798,88 дол. США, що відповідно до що за курсом 11,72 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.04.2014 року складає 3 630 842, 87 грн.:

94316,71 [Долар США] - заборгованість за кредитом;

- 91595,60 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 12672,00 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 94316,71 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

А також штрафи відповідно до Договору:

- 21,33 [Долар США] штраф (фіксована частина);

- 16876,53 [Долар США] штраф (процентна складова);

3.. Cтягнути з ОСОБА_2 судові витрати у розмір 913 (девятьсот тринадцять) грн судовий збір на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ;

4. Cтягнути з ОСОБА_3 судові витрати у розмір 913 (девятьсот тринадцять) грн судовий збір на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ;

5. Cтягнути з ОСОБА_4 судові витрати у розмір 913 (девятьсот тринадцять) грн.. судовий збір на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ;

6. Cтягнути з ОСОБА_8 судові витрати у розмір 913 (девятьсот тринадцять) грн.. судовий збір на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ;

7. У задоволенні позову ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 354428,39 [Долар США], що за курсом 11,72 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.04.2014 року складає 4 153 900,70 грн відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, в порядку ст. 294 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

31.08.2016