ухвала

іменем україни

05 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Інвест Україна», ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа - ОСОБА_7, про відшкодування моральної шкоди та шкоди, завданої смертю потерпілого, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи який вказала, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06 жовтня 2013 року, за участю водія ОСОБА_7, який керував трактором марки John Deere, реєстрацій номер НОМЕР_1, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Інвест Україна» (далі - ТОВ «АгроІнвест Україна»), та водія ОСОБА_6, який керував власним автомобілем марки Geely CK 1.5, реєстраційний номер НОМЕР_2, на 3 км+250м автошляху Переяслав - Хмельницький - Добраничівка, загинув пасажир автомобіля марки Geely CK 1.5 ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є сином позивача.

Вироком Яготинського районного суду Київської області від 15 липня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено відповідне покарання.

Позивач зазначає, що в результаті смерті її сина ОСОБА_9, їй було завдано моральної шкоди, оскільки вона є пенсіонером, має ряд хронічних захворювань і внаслідок переживань та важких моральних та душевних втрат, понесених у зв'язку зі смертю сина, її стан здоров'я помітно погіршився. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 300 000 грн.

Також позивач на підставі ст. ст. 1200, 1202 ЦК України просить відшкодувати матеріальну шкоду, завдану смертю потерпілого - її сина ОСОБА_9, у розмірі 394 грн 82 коп. щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2013 року.

Як матеріальну, так і моральну шкоду позивач просить стягнути солідарно з відповідачів ТОВ «Агро Інвест Україна», яке є власником трактора, та ОСОБА_6, який має нести відповідальність незалежно від вини на підставі ч. 2 ст. 1188 ЦК України, 300 000 грн моральної шкоди та шкоду, завдану смертю її сина ОСОБА_9, у розмірі 394 грн 82 коп. щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2013 року.

Рішенням Печерського районного суду м. м. Києва від 02 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «АгроІнвест Україна» та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 47 450 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто в рівних частинах з Товариства з обмеженою відповідальністю «АгроІнвест Україна» та ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у розмірі 474 грн 50 коп.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року скасовано в частині відмови в задоволенні позову та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ТОВ «Агро Інвест Україна» солідарно на користь ОСОБА_4 394 грн 82 коп. щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2013 року і довічно.

В порядку ч. 3 ст. 303 ЦПК України рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення наступного змісту.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави судовий збір в сумі 511 грн 56 коп.

Стягнуто з ТОВ «Агро Інвест Україна» в дохід держави судовий збір в сумі 511 грн 56 коп.

В решті рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 просить скасувати судові рішення в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування шкоди потерпілій та задовольняючи позов в цій частині, апеляційний суд, врахувавши правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 січня 2016 року № 6-2759цс15 у справі, виходив з того, що позивач мала право вільно обирати спосіб захисту свого права шляхом звернення вимоги до особи, яка завдала шкоди або до страховика.

Зменшуючи заявлену позивачем суму на відшкодування моральної шкоди з 300 000 грн до 47 450 грн, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, врахувавши постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, а також всі обставини, що мають значення для вирішення даного питання, виходив з того, що загиблий ОСОБА_9 був не єдиним сином позивача, що свідчить про існування обов'язку надавати допомогу матері і у інших дітей, та в матеріалах справи відсутні належні докази погіршення стану здоров'я ОСОБА_4

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що судами при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, порушено вимоги розумності і справедливості, та суди не врахували, що позивач зазнала душевних страждань у зв'язку зі смертю сина, що втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню, позивач позбавлена можливості матеріальної та моральної підтримки сина у подальшому своєму житті та в старості, є безпідставними та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, що ґрунтуються на встановлених у справі обставинах.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що 06 жовтня 2013 року близько 18 год. 20 хв. ОСОБА_7, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в денний час доби, при сприятливих погодних умовах, сухому асфальтному покритті, керуючи технічно справним трактором марки John Deere, реєстраційний номер НОМЕР_1, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить філії «Яготинська» ТОВ «Арго Інвест Україна», на 3км+250м автошляху Переяслав - Хмельницький - Добраничівка, що між селами Фарбоване-Капустинці, на території Яготинського району Київської області, знаходячись на узбіччі, в напрямку с. Фарбоване, не врахував дорожньої обстановки, та, розпочавши з узбіччя маневр розвороту вліво, в напрямку с. Капустинці, не надав перевагу в русі автомобілю марки Geely CK 1.5, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6, який рухався в напрямку с. Фарбоване, внаслідок чого, перегородивши проїзну частину автодороги, допустив зіткнення вказаних транспортних засобів, чим порушив п. п. 2.3-б, 2.9-а, 10.1 Правил дорожнього руху України.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки Geely CK 1.5, реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_9, отримав тілесні ушкодження, від яких настала смерть.

Вироком Яготинського районного суду Київської області від 15 липня 2014 року ОСОБА_7 був визнаний винним за ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено міру покарання за цією статтею до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки; за ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

Із полісу № АС/1176329 вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», згідно з яким страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю становить 100 000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 50 000,00 грн, розмір франшизи становить 510 грн.

Трактор, яким керував ОСОБА_7 на праві власності належить ТОВ «Агро Інвест Україна», з яким ОСОБА_7 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах. Відповідальність ОСОБА_7 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була.

Судами встановлено, що шкода була заподіяна в результаті взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, а саме, за участю водія трактора марки John Deere, реєстраційний номер НОМЕР_1, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить філії «Яготинська» ТОВ «Агро Інвест Україна» - ОСОБА_7, та водія власного автомобіля марки Geely CK 1.5, реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_6

Як вбачається із довідки Нехайківської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 10 грудня 2015 року № 358, до 06 жовтня 2013 року на утриманні загиблого пасажира ОСОБА_9 перебував його батько ОСОБА_9 та мати ОСОБА_4

При цьому, слід зазначити, що батько загиблого ОСОБА_9 - ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Із довідки Нехайківської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 10 грудня 2015 року № 359, вбачається, що мати загиблого ОСОБА_9 - ОСОБА_4 з 28 листопада 1994 року знаходиться на пенсії.

Крім того, на утриманні загиблого перебувала його неповнолітня донька ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року в частині, яка не скасована апеляційним судом та рішення Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко М.К. Гримич І.М. Фаловська