Номер провадження: 22-ц/785/2364/16
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2015 року,

встановила:

У липні 2015 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив усунути перешкоди у користуванні шляхом виселення ОСОБА_4 з нежитлових підсобних приміщень першого поверху, загальною площею 24, 5 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Зазначив, що вказані нежитлові підсобні приміщення є об'єктами комунальної власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. В ході обстеження вищевказаних нежитлових приміщень було встановлено, що вони незаконно використовуються ОСОБА_4, яка мешкає в квартирі № 60 цього ж будинку, як підсобні приміщення без відповідних дозвільних документів та без будь-яких підписаних між нею та Одеською міською радою договорів.

У судовому засіданні представник Департаменту комунальної власності Одеської міської ради позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник Одеської міської ради підтримав позовні вимоги.

ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що вона зверталась до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради з пропозицією укласти договір оренди, однак їй в цьому було відмовлено. Також зазначила, що вона користується спірними приміщення близько двадцяти років, а раніше ними користувались її батьки. Оскільки вказані приміщення примикають до її квартири, вона в них частково зробила ремонт, відремонтувала дах, двері та вікна.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2015 року позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради було задоволено.

Усунуто перешкоди у користуванні шляхом виселення ОСОБА_4 з нежитлових підсобних приміщень першого поверху, загальною площею 24, 5 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Вирішено питання судових витрат.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_4 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року № 226-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області» нежитлові підсобні приміщення першого поверху, загальною площею 24, 5 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради.

Право власності Одеської міської ради на вищевказані приміщення підтверджується також відповідним свідоцтвом про право власності на нежитлові підсобні приміщення першого поверху № 513 від 26 квітня 2012 року, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 98 від 04 квітня 2012 року та витягом КП «ОМБТІ та РОН» від 22 травня 2012 року.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321, 327 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном та використовувати ці права на свій розсуд. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У комунальної власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді, а управління цим майном здійснює безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно з рішенням Одеської міської ради від 27.06.2006 року № 56-V «Про впорядкування роботи виконавчих органів Одеської міської ради по виконанню функцій орендодавця нежитлових приміщень, які є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси» представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради є єдиним вповноваженим органом Одеської міської ради з питань виконання функцій орендодавця нежилих будівель (споруд, приміщень), що знаходяться у комунальній власності територіальної громади міста Одеси.

Відповідно до положення «Про департамент комунальної власності Одеської міської ради», яке затверджене рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011 року № 384-VI Департамент комунальної власності Одеської міської ради є правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради. Тому, посилання апеляційної скарги на те, що Департамент комунальної власності Одеської міської ради є неналежним позивачем не заслуговує на увагу.

Згідно акту обстеження від 19 березня 2015 року було встановлено, що нежитлові підсобні приміщення першого поверху, загальною площею 24, 5 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, незаконно використовуються ОСОБА_4, яка мешкає в квартирі № 60 цього ж будинку, як підсобні приміщення, без відповідних дозвільних документів та без будь-яких підписаних між нею та Одеською міською радою договорів.

20 серпня 2014 року ОСОБА_4 зверталась до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради з відповідною заявою про передачу вищевказаних нежитлових підсобних приміщень в оренду, що свідчить про обізнаність відповідачки щодо належності вказаних приміщень на праві комунальної власності територіальній громаді м. Одеси, в особі Одеської міської ради.

Проте, листом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради № 01-13/7183 від 22 вересня 2014 року відповідачці було відмовлено у передачі спірних приміщень в оренду, у зв'язку з незаконним самовільним зайняттям нею вказаних приміщень.

Отже, ОСОБА_4 безпідставно, без відповідних дозвільних документів зайняла приміщення, що є об'єктами комунальної власності Одеської міської ради, чим порушила право власності останньої.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи вимоги ст. 10 ЦПК України та виходячи зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, власник зобов'язаний довести, що майно вибуло з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі, а набувач - довести, що він придбав майно за відплатною угодою й що він не знав і не міг знати про те, що придбаває майно в особи, якій не належить право його відчуження.

Відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засідання сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунального власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі - продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Виходячи з наведеного, рішення щодо відчуження комунального майна приймаються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Враховуючи, що Одеською міською радою рішень щодо відчуження нежитлових підсобних приміщень першого поверху, загальною площею 24, 5 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 не приймалось, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

О.С.Комлева