рава № 423/1758/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

26 серпня 2016 року м. Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області в складі головуючого судді Мазура М.В., за участю секретаря судового засідання Соловйової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Попаснянського районного управління юстиції, третя особа ОСОБА_2, про зняття арешту з майна,

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_3 Геннадіївни до Відділу державної виконавчої служби Попаснянського районного управління юстиції, третя особа ОСОБА_2, про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з 1/4 частки квартири, розташованої за адресою: Луганська обл., Попаснянський р-н, селище Лисичанський, АДРЕСА_1, що накладений на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Попаснянського районного управління юстиції б/н від 16.06.2010 року (реєстраційний номер обтяження 9957446).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Попаснянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 209 ЦПК України складання повного тексту рішення відкладається до 31.08.2016 р.

Суддя М.В.Мазур

Справа № 423/1758/16-ц

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2016 року м. Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області в складі головуючого судді Мазура М.В., за участю секретаря судового засідання Соловйової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Попаснянського районного управління юстиції, третя особа ОСОБА_2, про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила зняти арешт з 1/4 частки квартири, розташованої за адресою: Луганська обл., Попаснянський р-н, селище Лисичанський, АДРЕСА_1, що накладений на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Попаснянського районного управління юстиції б/н від 16.06.2010 року. ОСОБА_3 мотивовано тим, що позивач є спадкоємцем, що прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4, яка була власником вищезазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.1996 року. Проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що на квартиру накладено арешт, причому в інформаційній довідці з Реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, власником 1/4 частки квартири, на яку накладено арешт, зазначено ОСОБА_2, тобто одного з попередніх власників квартири.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог, надавши відповідні пояснення.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа у судове засідання не зявився.

Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити з огляду на наступне.

У Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с.11) міститься запис про арешт майна ОСОБА_2 у вигляді 1/4 частини квартири за адресою: Луганська обл., Попаснянський р-н, селище Лисичанський, АДРЕСА_1, який накладено на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Попаснянського районного управління юстиції б/н від 16.06.2010 року (реєстраційний номер обтяження 9957446). Запис про обтяження майна внесено до Реєстру Луганською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Згідно інформації відповідача (а.с.27) відділом державної виконавчої служби Попаснянського районного управління юстиції здійснювалося виконавче провадження по примусовому виконанню постанови ДАІ серія ВВ №398742 від 28.11.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в розмірі 850 грн. 13.02.2010 було відкрито виконавче провадження. 22.02.2010 року була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору. 16.06.2010 року винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 01.10.2010 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження згідно п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник працював на підприємстві «Мехскло», бухгалтерія якого знаходиться в м.Лисичанськ, при цьому при направленні виконавчого провадження до іншого органу ДВС арешт не знімається. Надати більш детальну інформацію відповідач не може, оскільки матеріали виконавчого провадження знищення у звязку з закінченням терміну зберігання.

Згідно з договором купівлі-продажу від 18.10.1996 року, засвідченим приватним нотаріусом по Лисичанському міському нотаріальному округу Луганської області ОСОБА_5, зареєстрованим за №3568 (а.с.8), ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2, які були власниками указаної вище квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.10.1995 року Попаснянським районним бюро технічної інвентаризації, продали її ОСОБА_9.

Згідно свідоцтва про смерть (а.с.9) ОСОБА_9 померла 02.08.2013 року.

Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.10) ОСОБА_10 після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_10 (а.с.10) вона народилася 23.11.1973 р. в с.Лисичанський.

Згідно паспорту заявниці (а.с.7) вона народилася 23.11.1973 р. в с.Лисичанський.

Згідно з постановою державного нотаріуса Попаснянської державної нотаріальної контори від 05.05.2016 року (а.с.12) заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: Луганська обл., Попаснянський р-н, селище Лисичанський, АДРЕСА_2, мотивована тим, що на 1/4 цієї квартири накладено арешт. Крім того, як вбачається з тексту постанови, позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_9, що прийняв спадщину.

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (а.с.13) спадкова справа після смерті ОСОБА_9 була відкрита в Попаснянській державній нотаріальній конторі.

Згідно технічного паспорту на квартиру (а.с.14-15) попередніми її власниками були ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.10.1995 року Попаснянським районним бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до записів у Будинковій книзі (а.с.16-17) позивач була зареєстрована в указаній вище квартирі з 2003 року.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 01.10.2010 р. (а.с.18) провадження по виконанню постанови ВВ №398742, виданій 28.11.2009 р. ДАІ, про стягнення з ОСОБА_2 штрафу в розмірі 850 грн. було закрито, оскільки боржник працював у м.Лисичанськ.

Згідно з інформацією Лисичанського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області (а.с.57) виконавчий документ постанова ВВ №398742, виданій 28.11.2009 р. ДАІ, про стягнення з ОСОБА_2 штрафу в розмірі 850 грн. на виконання до цього органу не надходив.

Таким чином, на підставі сукупності досліджених доказів суд встановив, що арешт на 1/4 квартири було накладено в межах виконавчого провадження щодо виконання постанови ВВ №398742, виданій 28.11.2009 р. ДАІ, про стягнення з ОСОБА_2 штрафу в розмірі 850 грн., яке було закрито 01.10.2010 року і того часу на примусовому виконанні не перебувало. Крім того, арешт було накладено на майно ОСОБА_2, який продав свою частку в цій квартирі разом з іншими співвласниками ще в 1996 році згідно договору купівлі-продажу. Указане свідчить про те, що 1/4 спірної квартири було необґрунтовано віднесено до майна боржника, хоча насправді це майно належало ОСОБА_9, спадкоємицею якої є позивач.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

На підставі викладено суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Таким чином, керуючись ст. ст. 15, 30, 60, 61, 209, 214, 215, 219 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_3 Геннадіївни до Відділу державної виконавчої служби Попаснянського районного управління юстиції, третя особа ОСОБА_2, про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з 1/4 частки квартири, розташованої за адресою: Луганська обл., Попаснянський р-н, селище Лисичанський, АДРЕСА_1, що накладений на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Попаснянського районного управління юстиції б/н від 16.06.2010 року (реєстраційний номер обтяження 9957446).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Попаснянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 209 ЦПК України повний текст рішення складено 31.08.2016 р.

Суддя М.В.Мазур