У Х В А Л А

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів сплачених за договором, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 5 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 29 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 24 листопада 2015 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (далі - ТОВ «ЛК «Еталон»), поза торговельними та офісними приміщеннями укладено договір фінансового лізингу № 003215. Крім того, 24 листопада 2015 року позивачем згідно квитанції № ПН 118154 сплачено на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти в сумі 35 тис. грн за сільськогосподарську техніку згідно вказаного договору.

Позивач 2 грудня 2015 року письмово звернувся до відповідача із заявою про розірвання вказаного договору та повернення йому сплачених за договором коштів. При цьому, в такій заяві позивач чітко вказав свій банківський рахунок на який можна перерахувати грошові кошти.

Відповідач своїм листом від 16 грудня 2015 року відмовився задовольняти прохання позивача з підстав того, що згідно із ст. 12 п. 12.12. вказаного договору лізингу у випадку розірвання договору лізингоодержувачем до підписання акта приймання-передачі предмета лізингу, лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20 % від сплаченої суми авансових платежів. В такому випадку комісія з організації даного договору лізингодержувачу не повертається.

Позивач зазначає, що відповідач безпідставно відмовив йому у поверненні грошових коштів, сплачених позивачем у зв'язку з укладенням спірного договору лізингу, а тому просив задовольнити позов.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 5 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 29 березня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «ЛК «Еталон» на користь ОСОБА_4 35 тис. грн сплачених по договору лізингу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «ЛК «Еталон», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень потребують перевірки.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів сплачених за договором призначити до судового розгляду

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.П. Штелик