Справа № 310/3848/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

19 липня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Петягіна В.В.

при секретарі Уставицькій Н.М.

за участі: представника позивача адвоката Линник С.В.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом

ВСТАНОВИВ:

06.06.2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 вказуючи на те, що Рішенням суду Бердянського району №2-169/93 від 8 жовтня 1993 р. за нею було визнано право власності на 1/2 частину житлового дому за адресою: АДРЕСА_1. Інша частина вищевказаного житлового дому дісталась дочкам мого покійного чоловіка. У 1995 році, дочки її чоловіка, яким на праві власності належала 1/2 частина будинку за рішенням Бердянського районного суду № 2-169 від 1993 р., за договором дарування відчужили її ОСОБА_5, який невдовзі помер. Даний правочин не стосувався моєї частини вказаного нерухомого майна. На теперішній час на вхідних дверях належній ОСОБА_6 частині будинку висить замок, якій не хочуть знімати сусіди ОСОБА_4 та її син ОСОБА_2 ОСОБА_3 просила суд: усунути перешкоди в користуванні нею 1/2 частиною житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1, який належить ній на праві власності. Зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зняти замки з вхідних дверей будинку за адресою: АДРЕСА_1 і не чинити перешкод у здійсненні нею, права власності щодо вказаного житла, забезпечивши вільний доступ до нього.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник, адвокат Линник С.В. підтримали позов, просили його задовольнити на підставі викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що його мати ОСОБА_4 є людиною похилого віку, 1927 року народження, тому не може бути присутній в судовому засіданні. Позов відповідач не визнав та пояс нив, що замок на дверях ОСОБА_3 повісив ОСОБА_5 Ключі від замка знаходяться у нього ОСОБА_2 Він не пускає ОСОБА_3 в будинок, так як зі слів дочки померлого ОСОБА_5, йому відоме, що ОСОБА_3 продала свою частку будинку. Але підтверджуючи документи він надати не може. Він користується городом, якій належить до будинку по АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_4, повідомлена належним чином про дату та місце розгляду справи, до суду не з'явилася, тому справу розглянуто за її відсутністю.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного висновку.

Ухвалою суду Бердянського району №2-169/93 від 8 жовтня 1993 р. була затверджена мирова угода та визнано право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

В довідці №416 від 26.08.2015 року директор КПТІ БМР зазначив, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи, право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано: по 1/2 частині за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.12).

Таким чином доведено, що позивач ОСОБА_3 є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Свідкі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили суду, що на вхідних дверях в частину житлового будинку, яка належить ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, висить замок, через що вона не може зайти в будинок.

Згідно ст. 317 ЦК України:

1. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України: власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідач ОСОБА_2 підтвердив суду, що ключі від замка, якім зачинені двері в житловий будинок належний ОСОБА_3 знаходяться у нього. Він дійсно не пускає ОСОБА_3 до будинку, так як вважає, що вона не є його власником.

Враховуючи, що в супереч вимогам ст. ст. 10,60 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 не довів обґрунтованість своїх дій по забороні у використанні ОСОБА_3 належним ній будинком, зокрема, не надав доказів, що вона позбавлена права власності на нього, або наявність спору про право власності на даний житловий будинок з боку інших осіб, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 1/2 частині житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1, який належить ній на праві власності.

Зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зняти замки з вхідних дверей будинку за адресою: АДРЕСА_1 і не чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_3, права власності щодо вказаного житла, забезпечивши вільний доступ до нього.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СуддяВ. В. Петягін