АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

28 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Антоненко Н.О.,Стрижеуса А.М.

при секретарі: Голубович С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 03 червня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації ,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 03.06.2016 року у задоволенні данного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухалення нового про задоволення її позову у повному обсязі .Посилається на незаконність та необгрунтованість судового рішення,неповноту з'ясування обставин,що мають значення для справи,помилковість висновків суду.Вважає,що суд безпідставно не урахував тієї обставини,що відповідач ніколи не був членом її родини,а був лише зареєстрований у належному їй будинку,протее ніколи у ньому не проживав.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених в ній.

Відповідач в судове засідання не з'явився,повідомслявся за адресою реєстрації ,однак повідомлення повернуті без вручення з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вважав позовні вимоги недоведеними.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується і вважає їх правильними.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом позивач є власником будинку АДРЕСА_1.

У будинку з 29.03.2007 року також зареєстрований ОСОБА_2 ,що підтверджується витягом з домової книги ( а.с.8)

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Обгрунтовуючи позовні вимоги про визнання відповідача таким,що втратив право на користування будинком позивач зазначала,що ОСОБА_2.у будинок не вселявся , ніколи за місцем прописки не проживав,а його реєстрація перешкоджає здійсненню нею права власності у повному обсязі.

На підтвердження такому послалася на показання свідка ОСОБА_3

Інших доказів нею до суду першої інстанції не подано. Не дивлячись на роз'яснення їй судом положень ст.10 ЦПК України.

Вказаний позивачкою свідок була допитана судом і пояснила ,що вона є сусідкою позивачки ,ОСОБА_2 не знає і ніколи його не бачила .

Таки свідчення є суперечливими, оскільки,якщо свідок ніколи не бачила відповідача,як їй може бути відомо що не будь стосовно його проживання або не проживання та щодо угоди відносно його проживання укладеної з позивачкою при здійсненні його реєстрації в належному їй на праві власності будинку за її безпосередньою згодою.

Колегія суддів погоджується з тим,що вказані показання свідка не дають підстав для беззаперечного висновку про не проживання відповідача понад строк встановлений законом у будинку належному позивачці . А ураховуючи ,що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях,а інших доказів позивачкою не подано, суд підставно вважав позовні вимоги недоведеними.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 03 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 753/5282/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 9883 /2016

Головуючий у суді першої інстанції: Кириченко Н.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.