РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Пирогової Л. В., при секретарі Козаковой Н. Г., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача - Органу опіки та піклування Селидівської міської ради Донецької області Сузіної Л. О., представників відповідача - Верченко О. О., Алексєєва В. Я., прокурора Клименко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Селидівської міської ради Донецької області, виконавчого комітету Української міської ради Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов,язання вчинити певні дії та встановлення опіки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення, зобов,язання вчинити певні дії та встановлення опіки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є рідним дідом малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати дитини - його донька ОСОБА_8 є його рідною донькою, яка померла внаслідок нещасного випадку, що стався в м. Українську ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Після смерті його доньки - ОСОБА_8, ОСОБА_7 залишилась сиротою, відомості про батька у свідоцтві народження дитини записано згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Він став опікуватись долею своєї онуки та 17.03.2016 року надав заяву та документи до Органу опіки та піклування Селидівської міської ради Донецької області з приводу призначення його опікуном над онукою. Його заява та документи було розглянуто Органом опіки та його повідомлено, що він може бути опікуном над своєю онукою, але йому відмовлено у призначенні опіки, оскільки висновком Органу опіки встановлено недоцільність встановлення опіки та невідповідність її інтересам дитини. Вважає, що Орган опіки необґрунтовано чинить йому перешкоди у встановленні опіки над онукою. З урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд: визнати незаконним та скасувати рішення № 02-20/4 вих 209/1 від 25.05.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні опіки над малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1;

встановити опіку над малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1;

зобов,язати Орган опіки та піклування Селидівської міської ради Донецької області направити на адресу суду подання про призначення опікуна для малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1;

встановити опікуном малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 та покласти на відповідача судові витрати.

Позивач ОСОБА_1, допитаний у відповідності вимог ст. 62 ЦПК України, в судовому засіданні пояснив, що після нещасного випадку, що стався в м. Українську, загинула його донька ОСОБА_8, а її донька, його онука ОСОБА_7 залишилась сиротою. Він відвідував дитину у лікарні, де вона проходила лікування. Він звернувся до Органу опіки з метою встановити опіку над дитиною, де йому роз,яснили, що необхідно звернутися з відповідною заявою? що він і зробив 17.03.2016 року. Про його право звернення з заявою про тимчасове влаштування в його родину до розгляду вказаної заяви, ніхто його не повідомив. ОСОБА_4 до чотирьох років виховувалась у його родині, а після смерті його дружини мати дитини, його донька забрала її до себе. На теперішній час у нього гарні стосунки з ОСОБА_4, він перебуває у новому шлюбі, його дружина позитивно відноситься щодо встановлення опіки ним над ОСОБА_4. Він має трикімнатну квартиру, в якій для ОСОБА_4 створено належні умови, їй виділена окрема кімната. Він працює на шахті, орган опіки не погоджував з ним дні, коли хотів провести обстеження його житлових умов. Після трагедії у своїй сім,ї вони вирішили, що спочатку опіку він оформить на ОСОБА_4, а потім опіку оформить на себе його донька, рідна тітка ОСОБА_4 - ОСОБА_9, ОСОБА_4 також знала про це. Коли він хотів забрати ОСОБА_4 з лікарні, лікар повідомив його, що ОСОБА_4 йому не віддадуть. 15.04.2016 року йому було відмовлено у встановленні опіки над онукою і того ж дня ОСОБА_4 зателефонувала йому та повідомила, щоб він скоріше забрав її до себе, оскільки її вивозять до Маріуполя до невідомих осіб. Він одразу звернувся до журналістів з цього приводу, а потім - до суду. Потім він знову звернувся до Органу опіки щодо встановлення опіки над ОСОБА_4, але йому було виконавчим комітетом Української ради 25.05.2016 року знову відмовлено у встановленні опіки над онукою. Просив задовольнити позов.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав вимоги ОСОБА_1, з урахуванням уточнених позовних вимог та просив позов задовольнити.

Представники відповідача Органу опіки та піклування Селидівської міської ради Донецької області Сузіна Л. О. та виконавчого комітету Української міської ради Донецької області Верченко О. О., Алексєєва В. Я. у судовому засіданні позов не визнали, підтримали надані заперечення та просили відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що позивач є її чоловіком. Вона працює завідуючою дитячого садку в м. Українську. Разом з чоловіком та двома малолітніми дітьми вони проживають у трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, в якій створено всі необхідні умови, зокрема - для ОСОБА_4. Їй відомо про намір свого чоловіка ОСОБА_1 щодо встановлення опіки над його онукою ОСОБА_4, яка залишилась сиротою після трагедії в м. Українську. У неї відносини з ОСОБА_4 добрі. Вона підтримує повністю свого чоловіка, та хоче щоб ОСОБА_4 виховувалась в їх родині. Вважає необґрунтованими та надуманими рішення, якими ОСОБА_1 було відмовлено у встановленні опіки. Ніяких умов своєму чоловікові вона ніколи не ставила щодо встановлення опіки над ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що вона працює учителем у школі? де навчалась ОСОБА_4. Відразу після трагедії, що сталась в м. Українську, вона перебувала у лікарні разом з ОСОБА_4. Разом з іншою вчителькою вони доглядали ОСОБА_4, родичі в цей час ОСОБА_4 не відвідували. Вона також була присутньою 24.05.2016 року у складі комісії, при відвідуванні родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. Під час обстеження ОСОБА_10 поводила себе агресивно, вона зрозуміла, що ОСОБА_10 не бажає, щоб в її родині виховувалась ОСОБА_4.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, судом встановлено, що позивач є рідним дідом ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, якій відповідно до Рішення виконавчого комітету Української міської ради № 30 від 25.02.2016 року надано статус дитини-сироти. (а. с. 52)

Згідно висновку № 1 від 30.03.2016 року, складеного начальником служби у справах дітей міської ради ОСОБА_4, визнано недоцільним призначення ОСОБА_1 опікуном над малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 дитиною-сиротою та зазначено, що встановлення опіки ОСОБА_1 такою, що не відповідає інтересам малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини-сироти. (а.с. 39)

Виконавчим комітетом Української міської ради 15.04.2016 року, враховуючи висновок служби у справах дітей Селидівської міської ради, відмовлено ОСОБА_1 у встановленні опіки над малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 дитиною-сиротою. (а.с. 36)

Згідно висновку № 2 від 23.05.2016 року, складеного начальником служби у справах дітей міської ради ОСОБА_4, вбачається, що розглянувши заяву та документи ОСОБА_1, встановлено, що позивач характеризується позитивно за місцем роботи та в побуті, перебуває у шлюбі з ОСОБА_10, виховує двох малолітніх дітей, до кримінальної відповідальності не притягувався, за станом здоров,я може бути опікуном над малолітньою дитиною. Акт обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою, вказаною в заявах від 17.03.2016 року та від 25.04.2016 року, службою у справах дітей не складено у зв,язку з ненаданням можливості обстежити житлове приміщення. Обстежено умови проживання родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. Для виховання та розвитку малолітньої дівчинки умови не створено. Відсутні одяг, взуття, речі повсякденного вжитку, окремий куточок для приготування домашніх завдань. Визнано недоцільним призначення ОСОБА_1 опікуном над малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 дитиною-сиротою та зазначено, що встановлення опіки ОСОБА_1 такою, що не відповідає інтересам малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини-сироти. (а.с. 40-41)

Згідно акту від 26.04.2016 року обстежено умови проживання родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. Умови проживання у житловому приміщенні створено належні, санітарно-гігієнічні умови відповідають встановленим нормам. У квартирі чисто, затишно, тепло. У наявності зручності, меблі, придатні для користування, килимові покриття, речі повсякденного вжитку тощо. Для виховання та розвитку малолітньої дівчинки умови не створено. Стосунки в сім,ї доброзичливі. Зі слів ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_10 з,ясовано, що онуку родина приймає на виховання в свою сім,ю на правах підопічної дитини на короткотривалий час, тобто доки ОСОБА_9 надасть відповідний пакет документів на призначення її опікуном над малолітньою племінницею. (а.с. 45 зв)

Згідно акту від 24.05.2016 року обстежено умови проживання родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. Умови проживання у житловому приміщенні створено належні, санітарно-гігієнічні умови відповідають встановленим нормам. У квартирі чисто, затишно, тепло. У наявності зручності, меблі, придатні для користування, килимові покриття, речі повсякденного вжитку тощо. Для виховання та розвитку малолітньої дівчинки умови не створено. Стосунки в сім,ї недоброзичливі, напружені. ОСОБА_10 негативно ставиться до прийняття дівчинки на виховання в свою родину, відмовляючись від участі у її вихованні, мотивуючи це матеріальною зацікавленістю (нерухоме та рухоме майно) свого чоловіка ОСОБА_1 (а.с. 124)

Відповідно довідки від 26.04.2016 року, складеної у присутності посадових осіб служби у справах дітей Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 висловила свою згоду щоб її опікуном був ОСОБА_1, який є її дідусем. (а.с. 47)

Виконавчий комітет Української міської ради рішенням № 02-20/4вих209/1 від 25.05.2016 року, враховуючи у тому числі акт від 26.04.2016 року щодо умов проживання та висновок служби у справах дітей Селидівської міської ради, відмовлено ОСОБА_1 у встановленні опіки над малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 дитиною-сиротою. (а.с. 37)

Судом встановлено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час розгляду справи, перебуває відповідно до клопотання начальника служби у справах дітей Селидівської міської ради № 311 від 30.03.2016 року в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Краматорської міської ради до вирішення питання щодо влаштування до сімейних форм виховання. (а.с. 108)

Згідно інформації Служби у справах дітей Краматорської міської ради від 24.06.2016 року за час перебування в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей ОСОБА_7 відвідувала родина на чолі з дідусем ОСОБА_1 чотири рази (а.с. 83)

Згідно акту від 08.07.2016 року обстежено умови проживання родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. Для виховання та розвитку малолітньої дівчинки умови створено частково. Стосунки в сім,ї доброзичливі. Зі слів ОСОБА_1 з,ясовано, що онуку родина бажає прийняти на виховання в свою сім,ю на правах підопічної дитини. (а.с. 123)

При вирішенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення № 02-20/4 вих 209/1 від 25.05.2016 року, суд враховує наступне.

На підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008р. у справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини."

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відмовляючи ОСОБА_1, який позитивно характеризується за місцем роботи та в побуті, є рідним дідом ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у встановленні опіки над малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, виконавчим комітетом Української міської ради Донецької області не надано достатньо переконливих та зважених аргументів у рішенні, що оскаржується.

Суд вважає неспроможними доводи відповідачів з приводу того, що однією з підстав відмови у встановленні опіки є те, що позивач не цікавився станом здоров,я онуки під час лікування, оскільки зазначене ствердження не знайшло підтвердження у судовому засіданні, а лікування дитини у медичному закладі за рахунок благодійного фонду та не перебування з дитиною у лікарні, не може бути підставою для відмови у встановленні опіки рідному діду.

Суд вважає неспроможними доводи відповідачів з приводу того, що позивачем не створено умови для виховання та розвитку ОСОБА_7, оскільки дане ствердження спростовується, доказами зібраними по справі, а саме - актом обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 від 08.07.2016 року з світлинами, доданими до акту.

Суд не бере до уваги висновки, викладені в актах обстеження від 26.04.2016 та 24.05.2016 року щодо не створення умов для виховання та розвитку малолітньої дівчинки, оскільки вони суперечать обставинам, що встановлено, а саме - того, що умови проживання у житловому приміщенні створено належні, а також висновки про стосунки в сім,ї суперечать одне одному.

Суд розцінює як сумнівні ствердження, викладені в рішенні, що оскаржується, щодо негативного досвіду виховання доньок позивача та не цільове використання матеріальної допомоги ОСОБА_1 на лікування онуки та ремонт житла, оскільки відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження зазначених обставин.

Суд вважає безпідставними мотиви, викладені в рішенні, що оскаржується, що стосується вирішення питання щодо влаштування дитини без урахування її бажання, з тих причин, що малолітня дитина кілька разів змінювала своє бажання щодо виховання в родинах потенційних опікунів та усиновлювачів, оскільки судом не встановлено виняткових обставин, за якими можна виправдати розірвання сімейних зв'язків малолітньої дитини.

Суд вважає неспроможними ствердження відповідача з приводу того, що дружина позивача ОСОБА_1 не бажає виховувати у своїй родині, оскільки дані ствердження повністю спростовуються показами свідка ОСОБА_10

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач та його представник, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання незаконним та скасування рішення № 02-20/4 вих 209/1 від 25.05.2016 року щодо відмови у встановленні опіки над ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При вирішенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов,язання Органу опіки та піклування Селидівської міської ради Донецької області направити на адресу суду подання про призначення опікуна для малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд зазначає наступне.

Визнання незаконним та скасування рішення № 02-20/4 вих 209/1 від 25.05.2016 року, яким позивачеві відмовлено у встановленні опіки над малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов,язує виконавчий комітет Української міської ради Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.04.2016 року та вирішити питання щодо призначення опіки над ОСОБА_7 з урахуванням обставин, встановлених судом при розгляді справи.

Тому суд приходить до висновку, що спосіб захисту порушеного права ОСОБА_1 у даному випадку є - визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, і тому суд вважає, що позовна вимога про зобов,язання Органу опіки та піклування направити на адресу суду подання щодо призначення опікуна для малолітньої ОСОБА_7 є передчасною та задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановлення опікуном малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1, суд враховує наступне.

За змістом ст.. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

З аналізу наведених норм слідує, що призначення опікуна судом відбувається за поданням органу опіки та піклування, тому суд приходить до висновку, що вказані позовні вимоги є передчасними і тому ОСОБА_1 необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог щодо встановлення опіки, роз,уяснивши позивачеві, що у разі внесення подання органу опіки та піклування, він не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом.

У відповідності вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати покласти на виконавчій комітет Української міської ради Донецької області.

Керуючись ст. ст. 57, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Селидівської міської ради Донецької області, виконавчого комітету Української міської ради Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов,язання вчинити певні дії та встановлення опіки задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення № 02-20/4 вих 209/1 від 25.05.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні опіки над малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з виконавчого комітету Української міської ради Донецької області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551 (п,ятсот п,ятдесят одна) грн. 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 02.08.2016 року.

Суддя Л.В. Пирогова