Справа № 570/3159/16-ц
Номер провадження 2/570/1271/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.П.Могили 24 ) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

покликаючись на фактичне прийняття спадщини позивачем, її представник ОСОБА_2 у поданій до суду 15 червня 2016 року позовній заяві, вимоги по якій були уточнені, просить визначити для неї додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті 27 листопада 2004 року її батька ОСОБА_3 Лук»яновича.

Всіх учасників цивільного процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. У поданих до суду заявах представник позивача та представник відповідача сільський голова ОСОБА_4 просять справу слухати у їх відсутність, представник позивача позов підтримує, відповідач проти нього не заперечує. Зважаючи на те, що явку сторін не було визнано обов'язковою, враховуючи думку сторін та достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, з»ясувавши обставини, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, прийшов до таких висновків.

Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобов»язують суд під час ухвалення рішення вирішити такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після одруження 24 травня 1975 року змінила своє прізвище на ОСОБА_1, є донькою ОСОБА_3 Лук»яновича та ОСОБА_6.

Після смерті 18 лютого 2000 року матері позивача ОСОБА_6 її батько ОСОБА_3 Лук»янович 14 березня 2000 року склав заповіт на користь позивача на будинок №52 по вул.Вишнева в с.Олишва Рівненського району Рівненської області, нумерація якого рішенням виконкому Зорянської сільської ради № 118 від 18 березня 2000 року змінена на № 50, та на приватизовані земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства за тією ж адресою.

29 листопада 2004 року заповідач помер, на день його смерті з ним за однією адресою була зареєстрована його онука ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 донька позивача.

За заявою позивача від 24 вересня 2005 року заведена спадкова справа до майна померлої матері, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Позивач з 2007 року перебувала в Італії, здобула посвідку на проживання.

Брат позивача ОСОБА_8 помер 31 серпня 2009 року в м.Володимир РФ.

08 червня 2016 року за заявою позивача заведена спадкова справа до майна батька.

Постановою приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу ОСОБА_9 від 09 червня 2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку, зокрема, пропуском строку на прийняття спадщини.

За змістом ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК).

Ч.ч.1, 2 ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, яка подається ним особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу її відкриття.

Ч.3 ст.1272 ЦК України дозволяє суду за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, вказані правила можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічні роз'яснення містяться у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 ст.1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачем у такій справі є спадкоємець, який прийняв спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленному ст.1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно правової позиції, висловленій Верховним Судом України при розгляді справи №6-1486цс15, яка є обов'язковою для всіх судів України згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України: "... поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними".

За встановлених обставин та норм законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, після смерті ОСОБА_3 Лук»яновича відкрилася спадщина і 6-місячний строк на подання заяви про прийняття спадщини закінчився 29 травня 2005 року. Позивач не звертався в нотаріальну контору із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Вказані позивачем обставини жодним чином не підтверджують існування об'єктивних та непереборних труднощів для реалізації свого права на прийняття спадщини протягом встановленого ст.1270 ЦК України строку.

Наведені обставини, які існували не в період перебігу 6-місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, не є такими, що позбавили позивача можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою.

Позивач у встановлений законом термін не подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька.

Посилання позивача на пропуск строку для прийняття спадщини з поважної причини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому відсутні підстави для визначення їй додаткового строку для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Не заперечуючи факту перебування позивача за межами України з 2007 року, суд урахував, що відсутні будь-які докази на підтвердження поважності причин пропуску строку протягом шести місяців після смерті спадкодавця, зокрема, хвороби позивача, його відсутність по місцю відкриття спадщини в зв'язку з характером роботи, відрядженням, чи інші об'єктивні, непереборні причини, які б перешкоджали їй у встановлений законом строк реалізувати своє право на спадкування майна за заповітом. Разом із тим наведені позивачем причини пропуску строку, зокрема незнання законодавства, неправильне розуміння отриманих консультацій фахівців, впевненість у автоматичному прийнятті спадщини з огляду на смерть рідного батька у будинку, де проживала її донька, суд визнав неповажними.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вказав на те, що причина пропуску на подання заяви про прийняття спадщини не пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача для вчинення такої дії.

Із матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги про встановлення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини заявлені позивачем до Зорянської сільської ради.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а в даному випадку позивачем не доведено порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи інтересів Зорянською сільською радою Рівненського району, оскільки із матеріалів справи вбачається, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 право на спадкування мав його рідний син ОСОБА_8

На підставі ст.88 ЦПК України у зв»язку із відмовою у позові понесені позивачем витрати залишаються на ньому.

У зв»язку зі зменшенням позовних вимог суд вважає за можливе повернути позивачу зайво сплачений судовий збір /1 913.99-551.60=1 362 грн. 39 коп./.

З огляду на викладене, керуючись ст.10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

відмовити у цивільному позові ОСОБА_1 до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області про продовження строку на прийняття спадщини. .

Повернути ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія МЮ номер 295781, виданий 27 червня 2012 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, ІННП / зайво сплачений судовий збір у розмірі 1 362 грн. 39 коп., сплачений по квитанції № 198 у Рівненському «Ощадбанк» 17 вересня 2015 року на рахунок отримувача 0295.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які не були при цьому присутні, отримання його копії.

Суддя Кушнір Н.В.