АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6045/16 Головуючий 1 інст. Зелінський В.Г.
Справа № 623/3060/15-ц
Категорія: договірні Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Гуцал Л.В., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів, визнання договорів кредиту та застави недійсними за апеляційною скаргою ОСОБА_2 представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 січня 2016 року,

у с т а н о в и л а:

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі ТОВ «Порше Мобіліті») про захист прав споживачів, визнання договорів кредиту та застави недійсними.

На обґрунтування позивач вказала, що 16 серпня 2013 року укладено Кредитний договір № 50010079, за умовами якого вона отримала кредит в розмірі 219 946 грн. 28 коп., що еквівалентно 27 066 доларам США 98 центів, а додатковий кредит в розмірі 76 702 грн. 55 коп., що еквівалентно 9 439 доларам США 15 центам, на придбання автомобілю Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_1. Кредитним договором визначено строк кредитування на 60 місяців та змінна процентна ставка 9,9%.

Посилаючись на те, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обовязків на шкоду споживача, оскільки дані умови договору встановлюють вимогу щодо сплати щомісячних платежів по кредиту в еквіваленті іноземної валюти долара США та з привязкою до обмінного курсу даної валюти на день здійснення платежів, просила визнати недійсними Кредитний договір № 50010079 від 16 серпня 2013 року та Договір застави транспортного засобу від 27 серпня 2013 року, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 1280.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 січня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним Кредитний договір № 50010079, укладений 16 серпня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1

Визнано недійсним Договір застави транспортного засобу, укладений 27 серпня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 1280.

З ТОВ «Порше Мобіліті» на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 4 449 грн. 73 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 представник ТОВ «Порше Мобіліті», посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, не є доведеними, неправильне застосування норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що частина 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не містить заборони застосування еквіваленту іноземної валюти у договорі споживчого кредитування при наданні кредиту у національній валюті; судом не враховано правових позицій, які містяться в постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 серпня 2015 року, від 20 січня 2016 року, від 03 лютого 2016 року, 09 березня 2016 року; судом безпідставно не застосовано положень статей 524, 533 ЦК України; відповідач не був належним чином повідомлений про день і час слухання справи; форма рішення не відповідає вимогам цивільного-процесуального закону; висновок про повернення коштів в іншій валюті, ніж та, що зазначена в договорі, є хибним.

Позивач рішення суду першої інстанції не оскаржила, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що 20 серпня 2013 року між сторонами укладено Договір купівлі-продажу автомобіля за 278 413 грн. 01 коп., тому стягнення коштів з позивача в іншій валюті заборонено законом. Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 213 ЦПК України).

Проте вказані вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що 16 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено Кредитний договір № 50010079, за умовами якого позивач отримала кредит на придбання автомобіля Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_1, в розмірі 219 946 грн. 28 коп. та додатковий кредит на оплату страхових платежів у розмірі 76 702 грн. 55 коп. строком на 60 місяців зі сплатою 9,9% річних.

В кредитному договорі визначено еквівалент суми кредиту в іноземній валюті у розмірі 27 066 доларів США 98 центів та суму додаткового кредиту в розмірі 9 439 доларів США 15 центів.

Згідно з статтею 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХП (з наступними змінами) «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-ХП) кредит є споживчим.

За частиною 1 статті 11 Закону № 1023-ХП договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві на придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Разом з тим, вищевказана норма не містить заборони на визначення грошового зобовязання у гривні із зазначенням еквіваленту суми зобовязання в іноземній валюті.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), повязаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. У разі ненадання зазначеної інформації субєкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону (частина 2 статті 11 Закону № 1023-ХП).

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (частина 1 статті 628, частина 1 статті 629 ЦК України).

За правилами статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є похідними для договорів такого виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

На виконання пункту 1.1. Загальних умов кредитування ТОВ «Порше Мобіліті» зобовязалося надати позивачу кредит у сумі, визначеній у договорі, у національній валюті України, та сторонами встановлено відповідний еквівалент суми кредиту у доларах США.

В пунктах 1.3., 1.3.1. Загальних умов кредитування сторони погодили, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позивачем відображають вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання відповідачем коштів на основі діючого обмінного курсу валюти; позивач має сплачувати платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно встановлених позивачем рахунків у гривні, розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту та враховується як коригування суми процентів, що підлягають сплаті.

Таким чином, зазначеними положеннями кредитного договору підтверджується надання кредиту та додаткового кредиту ОСОБА_1 у національній валюті України, що станом на день укладення кредитного договору становило певний еквівалент грошових коштів в іноземній валюті та коригування суми процентів здійснюється в інтересах обох сторін, отже відповідає принципам справедливості та добросовісності.

Зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Грошове зобовязання має бути виконано у гривнях, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частини 1, 2 статті 524, частини 1, 2 статті 533 ЦК України).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що національна валюта України є єдиним законним платіжним засобом на території України, проте вони не містять заборони на вираження у договорі грошових зобовязань у національній валюті України з посиланням на еквівалент суми зобовязання в іноземній валюті.

Крім того, визнаючи недійсним Кредитний договір № 50010079 і Договір застави транспортного засобу,укладені між сторонам на підставі статті 18 Закону № 1023-ХП, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що визначення поняття «несправедливі умови договору» згідно з цією нормою Закону це умови договору, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму статті 18 Закону № 1023-ХП, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини 1 статті 3, частина 3 статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суу України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40цс13, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в порушення вимог статей 212-214 ЦПК України не вказав, на підставі яких ознак, зазначених в частині 2 статті 18 Закону № 1023-ХП, умови договору кваліфіковано несправедливими.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 316, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 січня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

ОСОБА_4