Справа № 446/1691/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2016 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бакай І. А.

секретаря Новосад І.В.

розглянувши в м. КамянкаБузька Львівської області в залі суду у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання їхнього повнолітнього сина ОСОБА_3, який навчається в НУ «Львівська політехніка» до закінчення ним навчання. Свої вимоги мотивує тим, що син навчається на денній формі навчання і не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, а вона сама не в змозі оплачувати повністю навчання сина. Вважає, що відповідач зобовязаний надавати сину матеріальну допомогу.

Позивачка в судове засідання подала заяву в якій просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, проти позову не заперечує.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частиною другою цієї статті визначено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 є сторони по справі.

Як вбачається з матеріалів справи 07.12.2004 р. шлюб між сторонами було розірвано.

Згідно із ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначено в ст.199 СК України, батьки зобов'язані утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Зазначене випливає також з Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у п.20 якої роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно довідки №27 від 22.08.2016 р., вбачається, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання в НУ «Львівська політехніка», навчання закінчує у червні 2019 року, навчається за кошти фізичної особи.

Суд, визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати на утримання сина сторін на період навчання, враховує, що згідно ч.1 ст.199 СК України обов'язок утримувати дітей покладено на обох батьків.

Враховуючи той факт, що позивачка не в змозі одноосібно надавати належне утримання, відповідно до витрат сина, пов'язаних з навчанням у Національному університеті Львівська політехніка, що потребує додаткових постійних щомісячних витрат на навчання та для забезпечення його життєвих потреб в повному обсязі, думку відповідача, який не заперечив проти задоволення позову, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Із відповідача слід також стягнути в дохід держави судовий збір.

Керуючись ст.ст.198, 199, 200 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 вересня 2016 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одної) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий:

Оригінал рішення.