АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/4918/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Мальченко О.В.
Доповідач: Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Барановської Л.В.

суддів: Панченка М.М., Побірченко Т.І.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015рокуПАТ «Дельта Банк» звернулося до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності. Просив в рахунок погашення заборгованості у розмірі 1 347 107,53 грн. за кредитним договором №2615/0708/88-018 від 03.07.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка має загальну площу 66,90 кв.м., житлову площу 33.10 кв.м. та складається із двох кімнат шляхом визнання права власності на дану квартиру за ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам, неповно з'ясував обставини справи.

Апеляційна скарга представника ПАТ «Дельта Банк» задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 03.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та третьою особою ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2615/0708/88-018 від 03.07.2008 року, за умовам якого банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 110 000 доларів США з розрахунку 11,9% річних на строк по 03.07.2018 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір №2615/0708/88-018-Z від 03.07.2008 року, відповідно до умов якого відповідач передав кредитору в іпотеку нерухоме майно - квартиру, загальною площею 66,90 кв.м. АДРЕСА_1.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, що виникло з вказаного кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх обов'язків згідно умов кредитного договору, станом на 31.07.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 1 347 107,32 грн., яка складається з 1 085 553,52 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 117 885,75 грн. - сум заборгованості за відсотками; 135 428,40 грн. - нарахована пеня; 6 864,92 грн. - сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту; 1 394,94 грн. - сума за ставкою 3%річних від простроченої заборгованості по відсотках.

Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У відповідності до ст. 37 вищевказаного Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

У відповідності до п. 12.3.1 Іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до п.п. 38,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.04.2012 року роз'яснено, що у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання, він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується із доводами суду першої інстанції про те, що позивач не реалізував передбаченого договором способу позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який би передбачав передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ст. 212 ЦПК України)

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду та вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом процесуального та матеріального права не знайшли свого підтвердження, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують та є такими, що не тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду. Умовами Іпотечного договору сторонами не передбачено можливості звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на нього, а тому позивач не мав права вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки вказаним вище шляхом.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді