Справа № 285/1112/16-ц
провадження № 2/0285/820/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.09.2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Помогаєва А.В., при секретарі Медяній І.В., за участі позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2016 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 05.08.2015 р. її чоловік ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про оформлення передачі у приватну власність займаної ними квартири № 4 по пров. Щорса, б. № 13 в м. Новоград-Волинський, в порядку приватизації, але йому було відмовлено, через відсутність ордеру на вказану квартиру. 31.08.2015 р. ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до суду, з метою оскаржити вказану відмову. 08.10.2015 р. ОСОБА_3 помер, а ОСОБА_1 було залучена до участі у справі в якості правонаступника, як спадкоємець першої черги.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.10.2015 р. позов було задоволено, визнано протиправними дії Управління житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради Житомирської області щодо відмови ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в оформленні передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_2. Таким чином, спадкодавець мав право на приватизацію квартири, але не оформив свої права.

В судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, просила суд його задовольнити. Пояснила, що у спірній квартирі її чоловік тривалий час проживав один, звертався до відповідача із заявою про приватизацію, але йому було відмовлено, у звязку з відсутністю в архівних матеріалах по квартирі ордеру на вселення заявника або будь-яких інших осіб. Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.10.2015 р. задоволено адміністративний позов чоловіка та визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у приватизації квартири. Разом з тим, у звязку зі смертю, чоловік не встиг завершити приватизацію квартири.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ТП № 197509 від 06.11.2004 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 06.11.2004 р. зареєстрували шлюб.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 268808 від 12.10.2015 р. ОСОБА_3 помер 08.10.2015 року.

Відповідно до рішення Новоград-Волинської міської ради № 808 від 20.10.2015 р. провулок Щорса було перейменовано у провулок Медовий.

Приватний нотаріусом ОСОБА_4 11.04.2016 р. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, винесено постанову, в якій зазначено про відсутність правовстановлюючих документів на квартиру у спадкоємця, а також роз'яснено право спадкоємця на звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.10.2015 р. адміністративний позов ОСОБА_1, як правонаступника ОСОБА_3, до відповідача було задоволено, визнано протиправним дії Управління житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради Житомирської області щодо відмови ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в оформленні передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_2.

Зі змісту вищезазначеної постанови вбачається, що судом встановлено наступні факти.

Квартира № 4 по пров. Медовому (Щорса), б. № 13 в м. Новоград-Волинський, в якій з 1967 року безперервно проживав ОСОБА_5 та його сімя на умовах договору найму, відноситься до державного житлового фонду.

Після смерті ОСОБА_5, який помер в 1992 році, а в подальшому його доньки ОСОБА_6 в 2009 році та його зятя ОСОБА_7 в 2015 році, рішенням виконкому № 147 від 23.06.2015 року особовий рахунок на Квартиру був переоформлений на онука наймача ОСОБА_3 Останній, в свою чергу, 05.08.2015 року звернувся до відповідача з заявою щодо оформлення передачі у приватну власність займаної квартири у приватну власність, в задоволенні якої було відмовлено з формальних підстав у звязку з відсутністю в переліку документів, необхідних для розгляду питання про приватизацію квартири, ордера.

За повідомленням житлово-експлуатаційної організації КП «Новоград-Волинськжитлосервіс» від 14.07.2015 року, яка є балансоутримувачем Квартири, ордер на зазначене житло відсутній.

Відомості щодо видачі ордера на спірну квартиру в архіві відповідача також відсутні, оскільки корінці ордерів на житло зберігаються, починаючи з 1968 року.

Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, за життя діда ОСОБА_3 законодавство не передбачало оформлення та видачу ордерів наймачам житлового приміщення. Разом з тим, померлий ОСОБА_5 був поселений у квартирі та проживав в ній разом зі своєю сімєю на умовах договору найму жилого приміщення з 1967 року, а ОСОБА_3 проживав у Квартирі від свого народження та був зареєстрований в ній, як член сімї наймача.

Факт правомірності проживання ОСОБА_3 в Квартирі відповідачем не спростований.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пленум Верховного суду України в ч. 5 п. 13 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив, що в разі не передання квартири у власність наймачеві, його спадкоємці справі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації, однак в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Аналогічною є правова позиція, викладена в постанові судової палати в цивільних справах Верховного суду України від 11.12.2013 року у справі № 6-121 цс13.

Оскільки наявність заяви громадянина, який виявив намір отримати у власність наймане ним житло, та відсутність перешкод, передбачених Законом, є необхідною та достатньою умовою для прийняття відповідним владним органом рішення про приватизацію, суд приходить до висновку про те, що відповідач безпідставно не взяв до уваги усі надані ОСОБА_3 документи та діяв не правомірно. Своїми діями Управління допустило звуження змісту та обсягу прав спадкодавця ОСОБА_3

Довідкою № 655 від 05.08.2015 р. про склад сім'ї підтверджено, що ОСОБА_3 був зареєстрований у спірній квартирі. (ас. 27)

Виходячи з викладеного, враховуючи, що ОСОБА_3 був вселений у квартиру на законних підставах, законність проживання ніхто не оспорює, відсутність ордеру не позбавляє позивача реалізувати своє право на приватизацію квартири.

За таких обставин суд дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_3 входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_3

Згідно інформації приватного нотаріуса від 02.08.2016 р. ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, який помер 08.10.2015 р.

Через неотримання спадкодавцем правовстановлюючого документу на квартиру, позивач позбавлена можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на квартиру, що є підставою для захисту її прав у судовому порядку.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строку шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 6 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,а також у разі втрати ним документа,який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 179, 208, 209, 212-218, 223, 294 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на квартиру АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 08.10.2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 05.09.2016р.

Суддя: А.В. Помогаєв